A NETFLIX SOROZATA
Pöcsfej!
- Add ide! - Ne káromkodj!
Add ide! Veszélyes, ha ez az izé nálad van!
Gyere! Jó kislány.
- Úristen! - Gyökér!
Lehet, hogy mégis érdemes élni.
- Úristen! - Nem volt vicces. Történhetett volna…
Hűha! Nem értek egyet.
- Tony, rendet raknál itt? - Nem.
A könyököm is beütöttem.
Basszus, gyerünk már!
Bemelegítek. Szeretem helyesen csinálni.
Ezért is van rajtam fehér.
Csak add ide a kibaszott labdát!
Tony, kérlek, ne beszélj csúnyán!
Tizenöt-null.
Ne már, Matthew!
- Egy-null. - Jól van, térfélcsere.
- Baszok rá! - Mi?
Ez a szokás az első játszma után.
Hogy fair legyen. De már most is az én szemembe süt a nap, pöcsfej.
Kérlek, ne mondj itt ilyeneket!
- A kurva életbe! - Jó, akkor…
Ne!
Nem lehet igaz!
Nőj már fel!
Szerencsétlen!
Jó meccs volt.
- Nézz magadra! - Mi van?
- Egy vicc vagy! - Miért?
Úgy nézel ki, mint Maradona.
Nem a '80-as években.
Hanem a halála előtt.
- A halála után. - Ez csúnya volt!
TAMBURY HÍRMONDÓ
Ki nyert?
Ő, de…
- Tényleg? - Igen.
De soha többet nem engednek be oda. Azok után, ahogy káromkodott.
Mint aki a szlengszótárból olvas fel. Wimbledonból kitiltották volna.
- Kibaszott Wimbledon! - Értitek már?
Ez semmi! Múltkor egy apukával veszekedett a kávézóban.
- Mindenki előtt azt mondta neki, pöcsfej. - Jó okom volt rá.
- Mi? - Az, hogy pöcsfej volt.
Sose mondanék ilyet.
A szókincs hiányát mutatja. Ha ezt mondja egy fickó, szóba se állok vele.
És ha Hitlerre mondja?
Témánál vagyunk.
Téged nem zavar, ugye?
Engem nem, de ha egy hölgyet zavarna, akkor nem mondanám.
Tehát vagy ne mondjam, vagy érjem el, hogy neked is tetsszen.
El fogom érni. Ettől megváltozik az életed, hidd el!
- Ezt tőlem sosem fogod hallani! - Meglátjuk.
A szókincsről jut eszembe, randim lesz egy tanárral, szóval…
Az jó. Mit tanít?
Nem tudom. Miért?
Ha természettudományokat, a szellemek és a horoszkóp tabu téma.
Miért? Mindkettő tudomány.
Nem, nem azok.
Épp ellenkezőleg. Hidd el!
Hát itt vagy!
Jól vagy? Mondok egy viccet.
- Miért ment át a csirke az úton? - Nem tudom.
Túl büdös volt, ahogy a két cigány a feleségemet döngette.
Reggel nyolckor, a bolt raktáránál.
Undorító!
Miért mondasz nekem állandóan ilyeneket? Ezek nem is viccek.
Humoristakritikus lettél?
És ez rasszista is.
Fogd be! Miért?
- „Túl büdös volt, ahogy a két cigány…” - A bűz a feleségemből áradt!
Használd a buksid! Szörnyű higiéniai problémái voltak.
Nem egyértelmű? Ezzel kellett együtt élnem.
A fiúkkal semmi gond. Patyolattiszták. Danny Richards és Sid Nash.
Kedves fiúk. A feleségem volt a büdös.
Mondtam neki, hogy „lehetne jó illatú is az a retkes nagy káposztád”.
De rohadtul nem érdekelte.
Azt válaszolta: „Ha Isten jó illatút akart volna,
nem a segglyukam mellé tette volna.”
Tudom, most arra gondolsz, ez egy jó érv. De nem az.
Nem a segglyuka volt a gond. Vágod!
Jó reggelt, srácok!
Azt, Brian.
Megtennél valamit?
Attól függ.
A postásom elég depressziós mostanában.
Rosszul érzi magát, elégedetlen az életével.
Arra gondoltam, ha beszélne valakivel, akinek tényleg egészen szörnyű az élete,
attól talán jobban érezné magát.
- Nem gond. Bízd csak rám! - Köszi!
Iszom egy teát. Teázom.
Jól van. Squash.
- Mi? - Squash.
Semmi szükség erre. Én bizonyítottam, és igazad van. Agresszív voltam.
- Beijedtél? - Nem.
Hát, nekem úgy tűnik.
- Nem. - A squash már túl sok?
- Nem. - Squasholtál már?
Nem ebben a században, de nem gond.
Nagyszerű, ha nem gond. A pályán találkozunk!
Sosem fog legyőzni. Nem fogom hagyni.
Bármit is kell ezért megtennem, nem hagyom.
Nézz csak rá! Totál begőzölt.
Nem bírja elviselni. Nem hiszi el, hogy megvertem.
Tehát ifjúkorukban egy pár voltak, aztán megszakadt a kapcsolatuk?
Igen. 1957-ben ismertük meg egymást.
Én 16 éves voltam, Bill 17.
A gyárban dolgoztam. Bill földmunkásként dolgozott.
Nagyjából egy évig jártunk, aztán szakítottunk.
- Emlékeznek, miért? - Arra sem emlékszem, mit reggeliztem.
Túl sokat ivott. Mindig részeg volt.
- De már nem iszom. - Én igen.
Valahogy megszakadt a kapcsolat.
Megismerkedtünk másokkal, mindketten megházasodtunk.
Azt hiszem, az évek során párszor összefutottunk.
Amikor megtudtuk, hogy mindketten megözvegyültünk,
megittunk egy csésze teát, és újra egymásra találtunk.
Az a tűz sosem vész el.
Nem akartunk a házassággal bajlódni,
de katolikus vagyok, és kezdett bűntudatom lenni a szex miatt.
A szex miatt.
Értem. Mikor lesz az esküvő?
- Augusztus 28-án. - Huszonnyolcadikán.
- Nekem is augusztusban lesz. - Bolond!
Nos, gratulálok! Kívánom, hogy még sok csodás évet töltsenek együtt.
- Remélem, ezúttal én megyek el elsőként. - Remélem, még időben,
hogy találjak valaki mást!
Fotózd le őket!
Mosolyogjanak!
Remek.
Eleget ölelgettem Lisát?
Ugye csak viccelsz? Sosem láttam nálatok odaadóbb párt.
Tudom, hogy tudta, szeretem, de kimondtam neki ezt hangosan is?
Elégszer emlékeztettem rá?
Igen. Mindenkinek nyilvánvaló volt, főleg neki.
Jó ember vagy.
Csak őszinte vagyok. Én is ugyanerre vágyom.
A legjobb, ami velem történt, hogy megismertem June-t.
Nem tapadnak rám úgy a nők, ahogy gondolnád.
- Remek fogás vagy. - Ölelést?
- Ne közelíts, te izzadt puhatestű! - Azt mondtad, jó fogás vagyok.
De olyasmire gondoltam, mint amit a mélytengeri búvárok
az óceán mélyéről hoznak fel.
Amiről azt hitték, kihalt.
Nem is tudják, mi az, hal vagy meztelencsiga. Csak egy paca.
Újra a régi vagy.
- Semmi sem lesz már olyan, mint régen. - A francba! Miért mondtam ezt?
Régen elmentünk berúgni, és te a kanapén aludtál.
Igyunk egyet ma este! Nem maradunk sokáig. És hazamegyek.
Legyen.
Szevasz, haver!
- Mizu? - Jól vagy?
- Igen. - Mi a helyzet?
- Minden oké. - Igen?
Szép napunk van, nem?
- Úgy hallottam, szomorú vagy. - Igen.
Mesélj!
Hát, mindenki tudja, mivel keres pénzt Roxy.
- Szégyellem magam. - Szégyelled?
Valószínűleg olyan pasiknak szállítok ki, akik megdugták.
Minimum.
- Hogy érted? - Kétlem, hogy csak dugják, ha fizetnek.
Érted?
Gondolj bele! Képzeld el, miket kell megtennie!
Misszionárius? Unalmas!
„Fordulj meg! Hadd lássam a segged!”
Ez is uncsi!
„Pördülj! Cuppanj rá a pajkos kis nyalókámra!
Hátrébb az agyarakkal! Ne fogazz!
Szuper! Tessék, itt a pénz!
Mehetsz vissza a postásodhoz!”
Érted már?
Figyelj, legalább fizetnek neki érte!
A feleségemnek nem fizettek.
A hátam mögött csinálta. Vagy le kellett filmeznem.
Hogy éreztem magam? Miközben filmeztem. Mégis hogyan?
Egy szardarabnak.
Mint egy madárszart zabáló meztelencsiga,
akit összetaposnak az esőben,
és otthagyják meghalni.
Csak azt akarom mondani, hogy te ne legyél lábtörlő, mint én.
Légy férfi!
Majd találkozunk.
- Helló! - Helló!
Te vagy a fiam.
Igen.
Hogy vagy, apa?
Nincs okom panaszra.
Merre jártál?
Ausztráliában.
Az hol van?
Ha kimész az ajtón, és balra kanyarodsz,
úgy 16 000 kilométer.
Értem.
És visszajöttél?
- Igen. - Végleg?
- Igen. - Szia!
- Szia!
Én csak, tudod…
lazulunk.
Hozd el a sakk-készletemet!
Sakkozzunk! Kicsi korodban nagyon jól ment.
- Igen? - Igen.
Hol van?
A tálalószekrényben. Ahol a sherry.
- Holnap behozom. - Kösz!
Jobb, ha megyek. Én csak…
Tarthatok egy kis szünetet, ha szeretnéd, hogy veled menjek.
Persze.
- Szia, apa! - Szia!
- Mit csinálsz? - A barátok fogják egymás kezét.
- Igen? - Igen.
- Még a férfiak is. - A buzik.
A nem buzik is fogják néha egymás kezét.
Milyen férfiak azok, akik kézen fogva sétálnak az utcán?
Spanyolok, és nem buzik.
Néhányuk talán mégis.
- Nem igazán. Nagyon macsók. Torreádorok. - Hogyne!
- A torreádorok nem buzik. - Nem hát.
A svájcisapka, a flitteres harisnya,
a tánc, és hogy rózsacsokrokat kapnak.
Cseppet sem buzis!
Szadista pöcsfejek!
De nem buzik. Hova megyünk?
- Mit csinálsz? - Ez egy nárcisz.
Igen. Ez törvénysértés.
Bassza meg! Neked szedtem, te nyomorult!
Jól van, csapjunk bele!
Talán néhányan tudjátok,
hogy idén lesz a Tambury Vásár 500. évfordulója,
és ezt a tökfejet megkérték,
hogy a Tambury Színjátszókör gondoskodjon a kultúráról.
Coleent is bevontam.
Ő lesz a felelős a színfalak mögött a szervezésért,
és riportot is készít rólunk az újságba.
Jár nekünk a reflektorfény, nem igaz?
Gyerünk! Mit adjunk elő? Ötleteljünk!
- Ki mit gondol? Történelmi téma legyen. - Nyomorultak.
A Nyomorultak tényleg a múltban történt. De az nem fog menni.
Túl drága lenne. Lófaszt!
Elég volt nekem az Evita.
Még mindig azt fizetem.
Nem, valami interaktív kell, amit körbe lehet sétálni.
Mint egy sétány.
Ahol odajönnek hozzád. Például egy viking, aki megerőszakol és fosztogat.
Csak játékból.
Egy szerzetes, aki megáld. Ilyen történelmi alakok.
Egy kalózhajó. Nem tudom. Egy disznó! Ami csak ott rohangál.
Jó ötlet? Nem tudom.
Gyerünk! Ne csak én ötleteljek! Mi más ötletünk van még?
Munkanélküli színész a shakespeare-i időkből?
Ne kezdd, James!
Mind jól érezzük itt magunkat. Mind rááldoztuk az időnket erre.
Nem neked kell szórólapot osztogatni.
Te sem osztogatod, csak kidobod.
Nézd, nekem most nem mennek túl jól a dolgaim…
Sosem mentek jól a dolgaid, James.
Rám ki gondol? Rossz lóra tettem veled.
Kicsit aggódom érte,
mert a színészet nélkül tényleg nem marad neki semmi.
Ez színészet. Mi mást akarsz még?
De ez amatőr színjátszás! Amatőröknek való!
Amatőröknek? Hogy merészeled?
Profi színész és rendező vagyok, csak hogy tudd!
- Miben szerepeltél? - A Taxisofőr musicalben, Wigan városában.
Jó volt?
Mondd meg te!
Hozzám szóltál ? Mert én hozzád
Nem látok itt mást Akihez szólhattál
Bumm!
Taxisofőr vagyok
Az éj leple alatt vezetek Ha úgy akarom, felveszlek
Bumm!
Taxisofőr vagyok
Ha drogot árulsz Golyót eresztek beléd hátulról
Ma este !
Taxi!
Jó volt.
- Régen csettintettek a pincérnek. - Tessék, a borlap.
Inkább: „Parancsoljanak, a borlap.”
- Elnézést! - Köszönöm!
Ismered a borokat?
- Nem igazán. A proseccót szeretem. - Nem?
- Rendeljek neked is? - Igen.
Kérnék két pohár
Chianti Classico bort a 2017-es évjáratból.
- Onnan már intézzük. - Melyikre gondol?
Ennél konkrétabban nem tudok fogalmazni. Chianti Classico 2017.
Oda van írva feketén-fehéren.
- Jó. - Legyen tájékozott, ez a munkája!
Ha nem teszi bele szívét-lelkét, talán nem itt a helye.
Minimálbéren vagyok, haver.
Tanultál volna többet, haver.
Már megy is, fülét-farkát behúzva.
Szóval a munkád… Ne könyökölj az asztalon! Az újságiparban dolgozol?
- Igen. - Egy újságnál?
Igen.
Én csak a The Guardiant olvasom.
És néha a Private Eye-t, de általában elkalandoznak a gondolataim.
Azt szoktam mondani, hogy nekem kreatív agyam van.
Verseket írok.
Szereted a verseket?
- Igen. - Igen.
- Tényleg? - Igen.
Sokan mondják, hogy szeretik,
de valójában Rudyard Kipling Ha… című versére gondolnak,
mintha az lenne a művészet csúcsa.
Mint akik azt mondják… Ne könyökölj!
Azt mondják, szeretnek sakkozni,
de valójában csak azt tudják, melyik bábu hogyan léphet.
Szeretsz sakkozni?
- Nem szoktam. - Nem szoktál. Értem.
- De tudod, melyik hogyan léphet? - Nagyjából.
Erről beszéltem.
- Nem mindet. - Tessék?
Az egyik bábu a ló. Egy kis ló.
Az a huszár.
- És vannak a gyalogosok. - A gyalogok.
Dámázni szeretek.
Igen, az egyszerűbb.
Sokkal egyszerűbb.
Jól van.
A napi öt gyümölcsből egy megvan.
- Ez szőlő. - Pontosan.
- Csirió! - Csirió!
- Jól vagy? - Jól. Te jól vagy?
Kérdeznék valamit.
- Kérdezz! - Nyugodtan mondhatsz nemet. Nem nagy ügy.
Azon gondolkodtam, lennél-e az esküvői tanúm.
Picsába!
Én vagyok erre a legalkalmasabb?
- Őszintén szólva te vagy az egyetlen. - Értem.
Oké.
Nem mondhatok nemet, ugye?
Ha még élek akkor.
- Még mindig ezt mondogatod? - Nem.
Túl sokat eszem-iszom. Nem biztos, hogy kihúzom augusztusig.
Oké. Ha természetes halált halsz, az rendben van.
Ebben reménykedem.
Inkább a halált választom, csak ne kelljen tanúnak lennem.
Úgy értem, hízelgő. A kurva életbe!
Végig józannak kell lennem?
Legalább a beszédig.
Legyen a beszéd a ceremónia előtt!
Persze, hogyne!
Ki akarom ütni magam. Legyen…
Természettudományt tanítasz?
Nem.
A tanítás művészi részével foglalkozom. Az angol a szakterületem.
- Nyelvtan és irodalom, kettő az egyben. - Az jó.
- Szeretem a horoszkópokat. - Tessék?
Szeretem a…
- Horoszkópokat? - Igen.
- Te? - Szeretem-e a horoszkópokat?
- Igen. - Nem. Nyilván nem.
Hatásvadász zagyvaság.
A hiszékenyek
és a kétségbeesettek félrevezetése.
Ne vedd sértésnek!
Húzd ki magad!
Vállakat hátra! És soha nem könyökölünk az asztalon!
- Várod már a házaséletet? - Nagyon.
Igen. Persze így lemondok az agglegényéletről,
de több az előnye, mint a hátránya.
Az jó.
Például régen egész éjjel a tévé előtt ültem és ettem.
Most is ugyanezt csinálom,
de már nem kell felkelnem, hogy legyen kajám. Odahozza nekem.
- Zseniális. - Néznem kell néhány csajos műsort.
Például mit?
A koronát, a Fleabaget, a Sütimestert.
De ha megtetszik egy süti,
és azt mondom, „ez biztos finom”, tudom, hogy másnap csinálni fog.
Szóval te most úgy nézed a Sütimestert, mint más a Teleshopot.
- Igen. - Lenyűgöző. Micsoda élet!
Kettőt lép előre, és egyet oldalra.
A könyököd!
Köszönjük!
- Intézem. - Szuper.
De te fizeted a borravalót.
- Mennyi a végösszeg? - 38 font.
- Rendben. - Annak a 15%-a.
Annyi, mint…
Mennyi 38 font tíz százaléka?
3,80 font.
3,80 font, tudod te.
Plusz 50%, az mennyi lenne?
Hagyok egy ötöst.
Az kevés lesz, nem?
- Akkor legyen tíz. - Az túl sok.
- Sok borravalót szoktam adni, oké? - Jó.
Nézzük csak, mi van nálam!
HSBC. A legmodernebb brit bankkártya.
Bajuszkirály!
- Mostanában boldogabbnak tűnsz. - Igen?
Igen.
Csak próbálok hozzászokni.
Jobban akarok lenni, az biztos.
És jó ember akarok lenni.
De néha
nem érdekel az egész.
Túl nehéz.
Ígérgetünk, de ha éles helyzetről van szó,
inkább elfutunk. Kibújunk az alól, hogy valódi áldozatot hozzunk. Például,
odaadnám a vesémet egy idegennek?
Nem. Biztos, hogy nem.
Neked se adnám oda. De vannak, akik igen.
Hogy lehetnek ilyen jók?
Szerintem ez hihetetlen,
pedig én is szeretnék valami jót cselekedni. Érted?
Szeretnék áldozatot hozni.
Szeretnék másokon segíteni,
aztán arra gondolok:
„De mi értelme?”
Odaadom valakinek a vesémet,
de egy nap így is, úgy is meghalnak,
szóval kit érdekel?
Ha gyerekeket látok, nem az jut eszembe,
hogy még előttük az egész élet,
hanem az, hogy egyszer mind meghalnak, szóval fölösleges ez az egész.
Átnézhetem majd az esküvői beszéded?
De azt hiszem, a lényeg, hogy már nem érdekel a halál.
Nem akarok meghalni,
de már nem számít.
Már nem vagyok dühös. Nem akarom a világot büntetni.
Az életem legjaván már túl vagyok, már nincs mit hozzátennem.
És idegesít, hogy az emberek azt hiszik, mással is boldog lehetek.
Mintha Lisa pótolható lenne. Nem az.
És ezt elfogadtam,
mert ettől még szebb és különlegesebb, amit együtt átéltünk.
És mindent, amim csak van, neki köszönhetek.
Kifizette a lakáshitelt. Életbiztosítást kötött.
Van 150 000 fontom,
de még nem vettem fel.
Van 150 rongyod?
Igen, de még nem mentem el érte,
mert nem akarom azt a pénzt.
Amiatt,
ahogy kaptam.
Tony, ígérd meg, hogy felveszed!
Ha másért nem, azért, hogy ennyivel is rövidebb legyen a biztosító.
Kinyitod te? Rajtam fekszik a kutya.
- Mi van? - Légyszi!
- Jól vagy? - Szia!
Kath az.
Jól vagy?
- Igen. - Milyen volt a randi?
Leírhatatlan.
És a pasi?
Abszolút pöcsfej.
Büszke vagyok rád! Kérsz egy pohárral?
- Kérek. - Hozol Kathnek egy poharat?
- Mi van? - Na! Én nem tudok.
Mi ez a hozzáállás?
A feliratot fordította: Krizák Klaudia