EN NETFLIX-SERIE
Åh, din jävel!
-Ge hit! -Svär inte.
Ge hit den. Du är så jobbig med den där!
Kom nu. Duktig flicka.
Kom. Duktig flicka.
-Herregud! -Idiot!
Livet kanske är värt att leva ändå.
-Herregud. -Det där var inte kul. Det kunde…
Jag håller inte med.
-Tony, städar du här? -Nej.
Jag skadade armbågen.
Kom igen, för fan!
Jag stretchar, jag är ordentlig. Jag har vita tenniskläder.
-Ta bara hit den jävla bollen. -Tony, vårda ditt språk.
Femton-noll.
Kom igen, Matthew!
-Ett-noll. -Okej, sidbyte.
-Så fan heller. -Va?
Det gör man efter första gamet.
Ja, men jag har solen i ögonen, ditt jävla fån. Din fördel.
Kan du låta bli sådana ord här, tack?
-För helvete. -Okej…
Nej!
Så fan heller.
Väx upp.
Vilken otur.
Bra match.
-Titta på dig. -Vad?
-Det är ett skämt. -Vadå?
Du ser ut som Maradona.
Inte på 80-talet.
-Just innan han dog. Efter döden. -Var inte elak.
Vem vann?
Han, men…
-Jaså? -Ja.
Jag kan aldrig gå dit igen. Språket var förskräckligt.
Han svor hela tiden. Han hade blivit diskad i Wimbledon.
-Jävla Wimbledon. -Förstår ni?
Han gormade åt en snubbe med bebis på ett kafé häromdagen.
-Kallade honom fitta. -Av en god anledning.
-Varför? -Han var en fitta.
Jag skulle inte säga så.
Dåligt ordförråd. Jag tappar intresset om en kille säger det.
Om han kallar Hitler fitta?
-Direkt till Hitler. -Det stör väl inte dig?
Jag skulle inte säga det framför en dam som ogillar det.
Så jag måste sluta säga det nära dig, eller få dig att gilla det.
Jag ska få dig att säga det. Det förändrar livet, tro mig.
-Du kommer aldrig höra mig säga det. -Vi får väl se.
På tal om ordförråd så har jag en dejt med en lärare, så…
Bra. Vad för lärare?
Vet inte, hur så?
Om det är NO så skulle jag nog inte prata om spöken och horoskop.
Varför inte? Det är vetenskap.
Nej, det är det inte. Det är motsatsen, tro mig.
Där är hon.
Läget? Här har du en.
-Varför gick kycklingen över vägen? -Vet inte.
För att slippa lukten av två tattare som knullar min fru.
Åtta på morgonen, bakom Safeway.
Vidrigt.
Varför säger du alltid såna saker? De är inte ens skämt.
Jaså, är du komedikritiker nu?
-Det är rasistiskt också. -Lägg av! Varför?
-"Lukten av tattare som knullar min fru?" -Hennes lukt!
Använd skallen. Hon hade hemska hygienproblem.
Måste jag säga det rakt ut? Jag levde med det.
Grabbarna var rena, Danny Richards och Sid Nash.
Fina pojkar. Det var hon som stank.
Jag sa: "Det osar ordentligt om din kålpudding."
Hon brydde sig inte.
"Om Gud velat att musen skulle lukta gott, hade den inte suttit vid rövhålet."
Jag vet, du tänker: "Bra poäng, Brian." Nej, det är det inte.
Rövhålet var inte problemet. Tänka sig.
God morgon.
Hej, Brian.
-Kan du göra mig en tjänst? -Det beror på.
Min brevbärare är deprimerad.
Han trivs inte med sitt liv.
Jag tänkte att om han pratar med någon som har ett riktigt eländigt liv,
så kanske hans egen situation känns bättre.
-Inga problem, jag fixar det. -Tack.
Jag ska dricka te. Tedags.
Just det. Squash.
-Va? -Squash.
Det behövs inte. Du hade rätt, jag känner mig inte lika aggressiv.
-Är du feg? -Nej.
Det låter så.
-Nej. -Är squash för svårt?
-Nej. -Har du spelat?
Inte på 2000-talet, men det är lugnt.
Toppen, inga problem. Vi ses på planen.
Han vinner aldrig. Jag tillåter inte det.
Vad jag än måste göra så ska jag se till att…
Kolla. Han är så stressad.
Han står inte ut med att jag har slagit honom.
Så ni hade en ungdomsförälskelse men tappade kontakten?
Ja. Vi träffades 1957.
Jag var 16 och Bill var 17.
Jag jobbade på fabriken. Bill var vaktmästare.
Vi hängde ihop i ett år eller så, sedan bröt vi upp.
-Minns du varför? -Jag minns inte dagens frukost!
Han drack för mycket, var alltid full.
-Jag dricker inte nu. -Det gör jag.
Hur som helst, vi tappade kontakten.
Vi träffade andra, båda gifte sig.
Vi stötte på varandra ett par gånger genom åren.
När vi insåg att vi båda var änklingar
tog vi en kopp te och hittade tillbaka till varandra.
Gnistan finns alltid kvar.
Vi tänkte inte gifta oss,
men jag är katolik, och sex började kännas skamligt.
Sex.
Okej. När är bröllopet?
-28 augusti. -Den 28:e.
-Jag gifter mig i augusti. -Dåre.
Grattis då. Jag hoppas att ni får många lyckliga år tillsammans.
-Jag dör i bästa fall först. -Och i tid för mig att hitta någon annan!
Ta en bild.
Le.
Toppen.
Kramade jag Lisa tillräckligt?
Skojar du? Jag har aldrig träffat ett mer hängivet par.
Hon visste att jag älskade henne, men sa jag det högt?
Påminde jag henne jämt?
Ja, det gjorde du. Det var uppenbart för alla, även för henne.
-Du är en bra kompis. -Jag är bara ärlig. Jag vill också ha det.
Att träffa June är det bästa som hänt mig.
Jag är inte så eftertraktad som man kan tro.
-Du är ett kap. -Kram?
-Nej, din svettiga mollusk. -Du sa att jag är ett kap.
Ja, men jag menade som i ett djuphavsfiskeprogram
där de drar upp något från botten som de trodde var utdött.
De vet inte ens vad det är för en klump. Kanske fisk, kanske snigel.
Allt är normalt, då.
-Inget blir någonsin normalt igen. -Fan, varför sa jag så?
Normalt var att vi blev fulla och du sov på soffan.
Ska vi ta en drink i kväll? Inget stort, jag tar mig hem.
Okej.
Tjena, grabben.
-Läget? -Läget?
-Jovars. -Hur går det?
-Okej. -Jaså?
Fin dag, va?
-Jag hörde att du är lite låg. -Ja.
Prata med mig.
Alla vet vad Roxy jobbar med.
-Jag skäms bara. -Skäms?
Jag delar ut post åt killar som har knullat henne.
Minst det.
-Vadå? -Det är knappast bara vanliga ligg.
Om du fattar.
Tänk på det. Tänk på allt hon måste göra.
Missionären. Tråkigt.
"Vänd dig om. Visa röven."
Tråkigt.
"Snurra runt. Ta min slickepinne i munnen.
Akta gaddarna! Var försiktig.
Härligt. Så ja. Ta pengarna. Gå hem till din brevbärarpojkvän nu."
Fattar du?
Hon får åtminstone betalt för det.
Min fru gav bort det.
Ibland bakom min rygg. Ibland fick jag filma det.
Hur känns det? Jag filmar, hur känns det?
Uselt.
Som en snigel som äter fågelskit i regnet och sedan blir trampad på
och lämnas att dö.
Jag säger bara att du inte ska vara en usel snigel som jag.
Var en man.
Vi ses.
-Hej. -Hej.
Du är min son.
Jepp.
Hur mår du, pappa?
Man ska inte klaga.
Var har du varit?
I Australien.
Var är det?
Går man ut härifrån och svänger vänster så är det ungefär 1 600 mil.
Jaha, okej.
Men du är tillbaka nu?
-Ja. -För gott?
-Jepp. -Hej.
-Hej.
Jag, du vet…
…umgicks bara.
Du borde ta hit mitt schackspel.
Vi kan spela. Du var duktig när du var ung.
-Var jag? -Ja.
Var är det?
I skänken, vid sherryn.
-Jag tar med det i morgon. -Tack.
Jag ska nog gå. Jag bara…
Jag kan ta rast och promenera med dig om du vill?
Ja, visst.
-Hej då, pappa. -Hej då.
Vad gör du?
Vänner håller hand.
-Gör de? -Ja.
-Vissa män gör det också. -Gaymän.
Heteromän gör också det ibland.
Vilka heteromän promenerar och håller händer?
I Spanien. De är inte gay.
Vissa är det.
-Inte många. De är macho. Tjurfäktare. -Ja.
-Tjurfäktare är inte gay. -Nej.
De har små baskrar och paljettbyxor och skuttar runt
medan folk kastar rosor på dem. Definitivt inte gay.
Sadistiska fittor.
Men inte gay. Vart ska vi?
-Vad gör du? -Påsklilja.
Ja. Skadegörelse.
Jag plockade den åt dig, din eländiga gringubbe.
Okej, kom igen. Som en del av er kanske vet,
firar Tamburymarknaden 500-årsjubileum, och dummern här har ombetts
se till att Tambury Players tillhandahåller lite kultur.
Jag har värvat Coleen.
Hon ska sköta organisationen bakom scenen, och skriva ett reportage om oss.
Typiskt mig att sätta oss i rampljuset, va?
Kom igen, vad ska vi göra? Vi behöver idéer.
-Tankar? Något historiskt. -Les Misérables.
Les Misérables är historisk, men vi kan inte göra den.
Jag betalar inte för det. Fan heller. Det räckte med Evita.
Jag betalar av det än.
Vi behöver något interaktivt, så att man kan gå omkring.
En liten promenad.
Folk kommer fram till en. En viking kommer fram och våldför sig.
Inte på riktigt.
En munk kommer fram och välsignar en. Gamla saker.
Ett piratskepp, jag vet inte. En gris! Som springer omkring.
Är det inte en bra idé?
Kom igen! Vi är fler här. Vilka andra idéer har vi?
Jag kan vara en arbetslös Shakespeare-skådis.
Börja inte, James.
Vi har roligt. Vi ger av vår tid för att vara här.
Men du slipper dela ut tidningar.
Du också. Du kastar de flesta.
Det går inte särskilt bra för mig nu, och…
Det har aldrig gått bra för dig. Jag då? Du var en felsatsning.
Jag är orolig för honom,
för utan skådespeleriet finns det inget hopp för honom.
Det här är skådespeleri. Vad kräver du?
Men det är för amatörer. Alltihop!
Amatörer? Du skulle bara våga.
Jag är minsann en professionell skådis och regissör.
-Vad har du gjort? -Taxi Driver, musikalen. I Wigan.
-Var den bra? -Säg det, du.
Pratar du med mig? För jag pratar med dig
Jag ser ingen annan Som du kan prata med
Pang, pang!
Jag är taxichaufför
Jag kör genom natten Plockar upp vem jag vill
Pang, pang!
Jag är taxichaufför
Om du langar knark Ger jag dig en spark, i ryggen
I kväll!
Taxi!
Han är duktig.
-Folk knäpper sällan åt servitörer numer. -Vill ni ha vinlistan?
"Kan jag visa er vinlistan?"
-Ursäkta. -Tack.
Kan du något om viner?
Nej. Jag gillar prosecco.
-Ska jag beställa? -Ja.
Kan vi få ett par glas
Chianti Classico från 2017, tack.
-Sedan går vi vidare därifrån. -Vilken är det?
Jag kan inte vara mer specifik än Chianti Classico från 2017,
som det står här i svart på vitt.
-Ja. -Var kunnig i ditt jobb.
Om du inte brinner för det ska du kanske inte vara här.
Jag har minimilön.
Jobba hårdare i skolan.
Där går han, med svansen mellan benen.
Så du jobbar… Ner med armbågarna. I tidningsbranschen?
-Ja. -På en tidning?
Ja.
Jag läser bara The Guardian.
Och Private Eye ibland, men då är jag på villospår.
Jag har vad jag brukar kalla en kreativ hjärna.
Jag skriver poesi.
Gillar du poesi?
-Ja. -Ja.
-Gör du? -Ja.
Många säger sig gilla poesi,
men egentligen menar de att de gillar Om av Rudyard Kipling,
och så tror de att det är finkultur.
Som de som säger… Armbågarna.
De som säger sig spela schack,
när de egentligen menar att de vet hur pjäserna får flyttas.
Gillar du schack?
-Jag spelar inte. -Du spelar inte. Där ser man.
-Men du vet hur pjäserna rör sig? -Jag vet några.
Då så.
-En del. -Ursäkta.
Det finns en häst i schack. En liten.
En springare.
-Och en…blond en. -En bonde.
-Jag spelar dam. -Dam är lättare.
Dam är väldigt enkelt.
Så ja.
En av dina fem om dagen.
-Vindruvor. -Ja, precis.
-Skål. -Skål.
-Hur är det? -Bra. Du då?
Jag vill fråga en sak.
-Okej. -Du får säga nej, det är ingen fara.
Men jag undrar om du vill vara min best man.
Fan.
Är jag verkligen den bästa?
-Ärligt talat är du den enda. -Ja.
Okej.
Jag måste ju säga ja, eller hur?
Om jag lever då.
-Du säger väl inte sånt längre? -Nej, men…
Jag äter och dricker för mycket, jag kanske inte lever då.
Det är okej om du dör av naturliga orsaker.
Det är det jag hoppas på nu.
Jag dör hellre än är best man på ett bröllop.
Men jag är smickrad, för helvete.
Måste jag vara nykter?
Kanske fram till talet.
Vi håller talet innan vigseln.
-Visst, okej. -Vi gör bort det.
Är du NO-lärare?
Nix.
Jag jobbar på den konstnärliga sidan. Jag är engelsklärare.
-Språk och litteratur tillsammans. -Vad bra.
-Jag gillar horoskop. -Ursäkta?
Jag gillar horo…
-Horoskop? -Ja.
-Gör du? -Gillar jag horoskop?
-Ja. -Nej, naturligtvis inte.
Nonsens, trams.
Önsketänkande för de lättlurade och desperata.
Inget illa menat.
Sträck på dig.
Axlarna bakåt. Armbågarna bort från bordet.
-Ser du fram emot det? Att vara gift? -Absolut.
Ja. Visst, jag ger upp raggandet, men fördelarna överväger.
Bra.
Jag brukade sitta uppe hela nätterna och se på tv och äta.
Jag gör fortfarande det,
men jag måste inte hämta mat längre, hon kommer med den.
-Underbart. -Jag får kolla några tjejprogram.
Som vadå?
The Crown, Fleabag, Great British Bake Off.
Men ser jag en tårta jag gillar
och säger: "Den ser god ut," så får jag den nästa dag.
Så Great British Bake Off är som tv-shop för dig nu?
-Ja. -Otroligt. Vilket liv.
Två framåt, ett åt sidan.
Armbågarna.
Tack.
-Jag tar det. -Toppen.
Du får betala dricksen.
-Hur mycket blev det? -Trettioåtta pund.
-Okej. -Så 15 %.
Vilket är?
Vad är 10 % av 38?
-Det är 3,80 pund. -Hon kan ju.
-Plus 50 %, vad blir det? -Jag lämnar en femma.
Det räcker ju inte.
-En tia då. -För mycket.
-Jag dricksar bra. -Okej.
Vad har vi här då?
HSBC. Advance betalkort.
Mustaschen!
Åh, mustaschen?
-Du har verkat gladare på sistone. -Har jag?
Ja.
Jag försöker bara kämpa på.
Jag vill bli bättre.
Jag vill vara en bra människa.
Men ibland orkar jag bara inte.
Det är för svårt.
Vi snackar mycket, men när det kommer till kritan
så undviker vi riktiga uppoffringar.
Skulle jag ge en njure till en främling? Nej, absolut inte.
Jag skulle inte ge den till dig. Men vissa gör det.
Hur kan de vara så goda?
Det är fantastiskt, och jag vill göra bra saker.
Jag vill göra uppoffringar.
Jag vill göra skillnad, men sedan tänker jag:
"Vad är det för mening?" Jag ger min njure till någon,
men de kommer ändå att dö till slut,
så vem bryr sig?
När jag ser barn leka tänker jag inte: "De har hela livet framför sig."
Jag tänker: "De kommer att dö, så allt är meningslöst."
Får jag redigera talet?
Jag menar att jag inte bryr mig om döden.
Jag vill inte dö. Alltså…
Strunt samma.
Jag är inte arg längre. Jag vill inte straffa världen.
Jag har levt mitt liv, det finns inget mer att tillägga.
Det stör mig att folk tror att jag kan få det igen med någon annan.
Som att jag kan byta ut Lisa. Det går inte, och det är okej,
för det gör min tid med henne ännu vackrare och ännu mer värdefull.
Allt jag har nu är tack vare henne.
Hon betalade av huslånet. Hon tecknade en livförsäkring.
Jag har 150 000, och jag har inte gjort anspråk på dem.
Har du 150 000?
Jag har inte löst in checken, för jag vill inte ha pengarna.
På grund av
hur jag fick dem.
Tony, säg att du ska lösa in den,
om det så bara är för att ta försäkringsbolagets pengar.
Öppnar du? Jag vill inte störa hunden.
-Va? -Gör det.
-Åh, hej. -Hej.
Det är Kath.
Allt väl?
-Ja. -Hur var det?
Obeskrivligt.
Hur var han?
En fullständig tölp.
Jag är så stolt över dig. En drink?
-Ja tack. -Ge Kath ett glas.
-Va? -Kom igen, jag kan inte.
Vilken attityd.
Undertexter: Lisbeth Pekkari