EN NETFLIX-SERIE
Han bankede på og sagde,
han lavede sikkerhedstjek hos sårbare personer som mig.
Bad du om at se hans id?
Nej! Han var i uniform. Med hjelm og det hele.
-Er jeg dum? -Nej, slet ikke.
Han kom ind, og jeg lavede en kop te til ham.
Han spurgte om tyverialarmer, men jeg sagde, jeg ikke havde en.
Låse på dørene.
Han var meget overbevisende og kunne virkelig sit kram.
Så spurgte han, hvor jeg gemte smykker og værdigenstande.
Jeg sagde, at jeg ikke havde noget af værdi,
men at jeg havde sparet op af min pension i et par år
og havde cirka 500 pund i småkagekrukken.
Han bad om at se dem, så jeg viste ham dem.
Og han sagde: "Det er fint. Der leder de nok ikke."
Vi gik ind i stuen igen,
han bad om at bruge toilettet, og han må være gået herind og…
-Ja. Er du forsikret? -Nej.
Jeg får dem ikke igen. Han har sikkert brugt dem på stoffer.
Sandsynligvis.
Har du meldt det?
Ja, og de sagde, han ikke var en rigtig politimand.
Der findes ingen betjente tatoveret med "Fremstillet i England" i panden.
-Var det tatoveret i panden? -Ja.
-Tag et billede. -Ja.
-Jeg er så dum. -Du er ikke dum.
-Det er en skidesyg verden -Smil.
Livet er virkelig uretfærdigt.
Gamle mennesker bør ikke skamme sig, fordi de bliver snøret af afskum.
GAVER
Jeg smutter lige herind.
-Vi ses. -Vi ses.
PLEJEHJEMMET EFTERÅRSBLADE
Her er skakbrættet, far.
-Du huskede det! -En af os er nødt til det.
-Til hvad? -At huske.
Huske hvad?
Hold da kæft.
-Går det godt? -Ja. Det er min fødselsdag i dag.
Er det? Du sagde ingenting.
-Skidt med det. -Hvad med en drink senere?
Du skal ikke.
Er du min sponsor?
Okay. Hvis du ikke har travlt.
Jeg har aldrig travlt. Se.
-Ingen adskillelse på dette bræt. -Jeg forsøger at koncentrere mig.
-Jeg er… -Nej. Der står en. Det er ikke…
-Er det bedre? Er du tilfreds? -Ja.
Sådan!
Dit træk!
Jeg tror, jeg begynder med den her.
Hvor er det bare latterligt.
Godt. Kom ind. Ti stille! Vi er her alle sammen.
Tambury Marked, det store.
Jeg er konferencier under begivenheden.
Jeg har kostumet. Læderbukser og en pisk.
-Hvad skal du være? -Slavehandler.
Det var et vigtigt job i gamle dage.
Vi har sådan en tingest med et mål.
Man kaster en bold, og en heks falder i vandet.
June skal være vores heks.
Ja. Jeg elsker hekse.
Vi har brug for en frivillig til gabestokken,
hvor man får tomater og rådne æg og den slags i hovedet. James.
-Nej. Jeg gør det ikke. -Det går til velgørenhed.
Ja, men det kan alle gøre. Jeg er dygtig.
Bevar mig vel.
Godt, dygtige kunstner, hvad vil du så være?
Noget klassisk fra for flere hundrede år siden.
-Hvad med en høj? -Perfekt.
Hvad er en høj?
-Det er en gammeldags ting. Som en bakke. -Hvordan kan jeg være en bakke?
Vi lægger dig ned, dækker dig med mudder og tørv…
Lægger små blomster på.
Fine, små blomster. Det vil se flot ud.
Folk vil sige: "Se, det er en høj!"
Jeg vil sgu ikke være en høj!
Tal pænt!
Nej. Jeg fatter ikke, det er din idé til mig!
Du er min agent.
Jeg ved, du ikke kan skaffe mig et rigtigt job.
Men du foreslår, jeg skal dækkes af mudder offentligt…
Utroligt.
Undskyld, alle sammen. Han er som en vild tyr.
-Han er forstoppet. -Det er ingen undskyldning!
Og du tager faktisk fejl, James.
Jeg har fundet arbejde til dig.
-Jeg ville sige det senere. -Godt. Hvad?
Har du set showet The Undateables?
Nej. Hvad er det?
Folk dater og ser, om de kan enes. Det er dejligt.
Et realityshow?
Ja, men det er genialt!
Det er ikke professionelt skuespil.
Det er det smarte.
Det er for folk, der ikke kan få en date, da de har et handicap eller er vansirede.
-Hvad har det med mig at gøre? -Jeg fortalte dem om din figur.
-Selvfølgelig. -Men det var ikke nok.
Så jeg sagde…
"Han er mentalt retarderet."
For helvede da!
Hvad?
Jeg skal fandeme ikke med i et realityshow som udviklingshæmmet,
fordi du ikke kan skaffe mig arbejde.
Jeg kan ikke vinde! Det er arbejde.
Det er ikke arbejde! Jeg skal foregive at have et handicap.
-Skuespillere foregiver! -Hvad var der galt med mig?
Jeg gik ikke i detaljer. Det er enhver skuespillers drøm!
Daniel Day-Lewis i Min venstre fod. Hvad var der med ham?
-Ved det ikke. -Alle var ligeglade.
Rain Man. Hvad lavede den lille nar?
Det er ikke svært!
-Glem det. -Du er skuespiller!
Glem det. Det er krænkende. Du er krænkende.
Jeg gør det.
Det bliver ikke det samme. Du er jo lidt skør.
Sandt nok.
TAMBURY-TIDENDE
Jeg har en pakke til Kath.
Jeg skriver under.
Jeg skriver under, hvis du vil.
-Bare rolig. -Jeg hedder Kath.
-Kører du på motorcykel? -Nej, bussen gør mig bare nervøs.
-Meget morsomt. -Jeg kører på en Honda.
Okay. Fedt, makker.
-Er du journalist? -Bod for mine synder.
-Hvad skal det betyde? -Ingenting.
Ja, journalist. Jeg sælger reklamerne ved siden af artiklerne.
Lange arbejdsdage, men det er meget givende.
Og jeg har intet imod natteroderi, for jeg er single.
Ung, fri og single.
-Skal vi mødes til en drink? -Ja.
Hej!
-Går det godt? -Hej.
-Jeg har kage med til dig, skat. -Tak.
-Der røg kuren. -Ja.
Snart kan du ikke komme i bryllupstøjet. Jeg klarer mig. Jeg syr kjolen lidt ud.
Laver du selv brudekjolen?
-Ja, jeg sparer penge ved det. -Det er så trist.
Hvorfor?
At mangle penge til den vigtigste dag i ens liv.
Jeg har penge nok, dvs. næsten ingen. Man behøver ingen, hvis man har kærlighed.
Det er bare en kjole.
-Jeg har hverken penge eller kærlighed. -Alle elsker dig, skat.
Hvad med mig?
-Der er nogen til alle. -Læreren, jeg datede, syntes, jeg var dum.
Han hånede min smag i poesi, blamerede Kipling.
Jeg elsker Kipling-kager. Vi skal have dem til brylluppet.
Hvis det hjælper, sagde han måske bare, du var tyk, fordi han ikke kunne lide dig.
-Du ville mærke det. -Hvordan?
Han er ikke bare høflig, men betænksom og omsorgsfuld.
Han viser interesse, ikke kun af høflighed.
Hans varme er naturlig.
Han smiler, når han ser på dig, rører sit hår.
Han samler ting op for dig. Hænderne skal strejfe hinanden.
På din næste date ser du, om han smiler, rører håret og samler dine fritter op.
Lenny fortalte mig om livsforsikringen.
Jaså.
Han vil ikke have pengene pga. omstændighederne.
Det er så romantisk.
Ja, men pengene symboliserer ikke Lisa, søde ven.
De skal bare bruges som poletter.
Lisa var en smuk person, som du delte dit liv med.
Hun bor i dit hjerte.
Hun tegnede livsforsikringen, så du ikke skulle bekymre dig.
Tag i det mindste pengene fra forsikringsselskabet. Nyd dem.
Fyr dem af på et kasino.
Hvis du ikke bruger dem, spildte Lisa tiden.
Du skal leve dit liv, Tony.
Ikke blot lade være med at begå selvmord eller vente tålmodigt på døden, men leve.
Lev, som om morgendagen aldrig kommer, og i morgen vågner du og gør det igen.
Det er lige meget, hvad du gør, bare du lever livet fuldt ud
og nyder hvert eneste sekund.
Hvis du ikke gider prøve, hvorfor skal jeg så?
Førhen sad jeg på denne bænk hver eneste dag, alene,
og håbede på, der ville komme nogen, som forstod det.
Og det var dig.
Du var i samme båd som mig. Du havde mistet en.
Ja, det er en kirkegård, så chancerne er…
Du tænker og lytter stadig, får folk til at grine,
får dem til at føle sig værdifulde, værd at lytte til.
Du skal bare finde noget, der giver dig lyst til at stå op om morgenen.
Jeg gør det endnu.
Jeg vil aldrig erstatte Stan, men jeg smider ikke håndklædet i ringen,
og min eneste bekymring nu er, at du ikke er glad.
Det handler om håb.
Du har lov til…
…at savne Lisa, sørge og være vred.
Men jeg kan ikke bære, at du ikke har noget håb.
Intet er mere trist end det.
At give op.
Jeg beder dig.
Sig, du har håb.
Det har jeg.
Men jeg finder aldrig nogen, der kan erstatte Lisa.
Og det er gået op for mig, at jeg ikke vil.
Men jeg vil finde en grund til at leve.
Det er ikke udelukket.
Du er søreme hurtig, hvad?
Hvad mener du?
Du inviterede mig på en drink med det samme.
Det troede jeg, du ville.
Ja.
Hovsa.
Har du Parkinsons syge?
Nej.
-Emma? -Ja?
Det er Jack.
Jack! Du godeste!
-Undskyld. Det er så længe siden. -Ja.
Tredive år. Ja.
Førhen havde jeg hår.
-Ja! -Ja.
Hvordan har du det?
Ja, du ved…
Ja.
-Er du gift? Har du børn? -Nej, ingen af delene.
Og dig? Er du…
Nej, jeg er skilt. Ingen børn. En rigtig taber.
-Hvad laver du nu? -Jeg er sygeplejerske på et plejehjem.
Ja, perfekt.
Hvad med dig?
Jeg importerer vin.
Perfekt.
Lad os mødes.
Bare rolig. Du får mit nummer.
-Værsgo. Det er mig. -Tak.
-Dejligt at se dig igen. -I lige måde.
TAMBURY SQUASHKLUB
Går det godt?
-Man kan ikke drikke øl inden squash. -Jo da. Kom så.
-Tager du den med? -Hvis jeg bliver tørstig.
Utroligt!
Hej.
-Hej. -Det stinker. Føj for den.
Godt.
-Er du klar? -Ja.
-0-0. -Patter!
-Igen. -Er det…
Det råber man ikke før en serv.
-Og hvis jeg har Tourette? -Du…
Det ville forklare meget.
Hold nu op.
Kom så!
Hvordan gør du det?
-Du løb ikke. Er du træt? -Jeg måtte udenom dig.
-Ja. -Det er en lang tur.
Nej! Hvordan…
Uheldigt!
Åh nej!
Kom nu! Løb!
Uheldigt!
-Gider du… -Uheldigt!
Uheldigt!
Hold op med at råbe.
-Uheldigt. -Det er som at spille med et vildsvin.
-Hvorfor tog du den ikke? -Det var umuligt.
Jeg fortæller dig, hvor den lander.
Dernede! Den er derovre.
Derovre!
Uheldigt! Pas på væggen.
Kom så, derovre!
-Hjælper det eller ej? -Nej.
-Okay. -Antag, at intet hjælper. Ti bare stille.
Det er latterligt.
-Ja, okay. -Der er brus i, ikke?
Er der?
Du godeste.
Fuck.
-Jeg har det skidt. -Klamt.
Åh gud. Kom nu.
Åh gud!
-Det er ulækkert. -Hvad?
Hvad?
-Det der… -Glid ikke i det.
Det er midt på banen! Hvordan fanden undgår jeg at glide i det?
Ærlig talt…
Det er…
Hvad er der galt?
Træk vejret.
Åh nej.
Kom så.
Hvad?
Grin.
Hvorfor skulle jeg det?
Det er ingenting. Bare en lille advarsel. Jeg har det fint.
-Hvorfor er mit hjerte svagere end dit? -Typisk.
-Al din indestængte vrede. -Mig? Du er altid rasende!
Fald ned. Træk vejret.
Ja. Meget morsomt.
Du er lige så stresset og vred som mig,
men jeg råber, kalder folk narrøve og smadrer ting.
Du holder alt for dig selv. Det skal ende et sted.
Det er ikke fair.
Nej. Livet er ikke fair.
Og så dør man.
Jeg ryger ikke. Jeg spiser sundt.
Jeg dyrker yoga, pilates, strækker ud.
-Jeg drikker næsten aldrig. -Præcis. Og dette er straffen for alt det.
Helt alvorligt.
Du behøver ikke bære verden på dine skuldre
og altid forsøge at behage folk.
Der sker intet ved, at du beder dem om at gå ad helvede til.
Du bekymrer dig om alt.
På arbejdet, derhjemme, ved sammenkomster.
Du bekymrer dig om mig.
Alt det her var for at hjælpe mig, og se, hvad du fik ud af det.
Jeg ved, jeg stjal al sympati, da Lisa døde.
Hun var din storesøster.
Du tillod ikke dig selv at bryde sammen og sørge, fordi du var bekymret for mig.
Så…
…tak for det.
Og du er en forbandet svækling til sport.
Sådan. Fint.
Tak for dine venlige ord, Tony. Jeg tror, jeg talte tre.
Jeg er bare glad for, vi kun er svogre, for jeg ville være flov over
at dele genetisk materiale med en mutantagtig svækling.
Dejligt, det hjælper.
Vi må bygge dig op, forstår du? Men langsomt og forsigtigt.
Squash er alt for farligt for en, den moderne medicin kalder "sølle."
Lad os starte med blomsterbinding og arbejde os op til hinkeruder.
-Beholder du kjolen bagefter? -Det er ikke en kjole. Det er en kittel.
Det er en kjole. En lille damekjole.
-De troede, den var lige dig. -Skal jeg have et nyt anfald?
-Nej, de var ikke sikre… -Hvis du bliver ved, er det mord.
De sagde: "Er det en dame? Tjek skridtet. Ingen anelse. Giv den kjole på."
Lavede de en smearprøve?
Det kunne de lige så godt.
-De skal teste alt… -Jeg har lige haft et hjerteanfald!
-Hold op med at stresse mig! -Fald ned.
Fald ned? Hvis jeg får et anfald til, er det din skyld.
Hvor vover fruen?
-Skal du ikke noget andet? -Det skal jeg faktisk.
-Godt. -Jeg skal møde en til en drink.
Jeg har et sundt hjerte. Jeg kan more mig.
-Okay. -Vi ses i morgen.
-Forhåbentlig ikke. -Sig ikke det.
Vi ses.
Du virker trist, knægt.
Ja.
Har du brug for råd fra en, der har prøvet det?
Jeg bliver ikke til noget i showbiz. Det sker ikke for folk som mig.
-Fede mennesker? -Nej!
Almindelige mennesker i små byer med verdens værste agent,
der tror, gennembruddet er at lade, som om man er udviklingshæmmet.
Du har nok ret.
Det er første gang.
-Gid jeg tog fejl. -Nej, du har ramt plet.
Men skidt med det.
Her er alt, hvad du behøver.
Tambury er en dejlig by.
Nemt job. Sød mor.
-God ven. Dig. -I lige måde.
Kom så.
Hvorfor være en fake wannabe?
Showbiz er noget fis, ikke?
Alle er pæderaster.
Jeg kender det godt.
Du troede, at hvis du var berømt, ville folk respektere dig mere.
Du har sikkert ret.
Det sker for nogle, men rigtige tabere som os ender altid i en værre situation.
For i øjeblikket er du en taber, men verden ved det ikke.
Godt argument.
Du behøver ikke fremmedes beundring. Du har folk, der kan lide dig, som du er.
Ja. Mor siger, andre kun vil elske en, hvis man elsker sig selv.
-Din mor er en klog kvinde. -Ja.
Var det ikke for Lenny, straffede jeg hendes uartige lille mås.
-Tak, ven. -Ja. Jeg elsker dig.
-I lige måde. -Ja.
Hold da kæft.
-Hvad? -Er det ikke deprimerende?
Alt forladt.
Jeg arbejder med ensomme ældre hver dag,
og jeg tror ærlig talt, jeg kan sige, de nok er lykkeligere end mig.
Nej! Undskyld, lød det lidt patetisk?
Nej. Det er sjovt.
Jeg tager altid overarbejdet og dækker de andres ferie,
fordi jeg tror, det er mindre deprimerende end at være derhjemme alene.
Og så kom du som et lille friskt pust.
Undskyld.
Jeg ved, du stadig elsker Lisa.
Og jeg ved, du altid vil gøre det.
Det er nok derfor, jeg kan sidde her og bare…
…lette mit hjerte, uden det ender mærkeligt eller…
-Helt sikkert. -Ja.
-Jeg føler, jeg har spildt mit liv. -Det har du ikke.
Derfor skal du ikke bekymre dig.
Jeg bekymrer mig.
Det ved jeg, men ikke fordi du holder af mig.
Det er bare ikke en grund til at være sammen med mig.
Nej, det ved jeg.
Men jeg holder af dig.
Og du skal være lykkelig.
Jeg løb faktisk ind i en gammel flamme tidligere i dag…
Hvem er det?
Jeg gik i gymnasiet med ham. Det er selvfølgelig længe siden.
Han tog væk og gjorde sit, og jeg blev her og gjorde mit.
Men han sagde, vi burde mødes.
Så…
Det burde I.
Ja? Skal jeg?
Helt sikkert.
Du skal være lykkelig, ligesom jeg var.
Godt, du har det bedre.
Ja, og…
-Tillykke med fødselsdagen! -Tak.
Skål.
-Fuck. -Nu kommer der gang i den.
God pige. Hej.
Kom så!
Ja.
-Forstyr hende ikke. -Nej.
Tekster af: Vibeke Petersen