EN NETFLIX-SERIE
-Lad hende være. -Nej!
Tony, for fanden.
Vi debatterer det bare. Du siger "Gud," men hvad tror du, Gud er?
Jeg ved ikke, hvad Gud er helt nøjagtigt, men jeg tror på noget.
Slapt. Meget slapt.
Vi tager jo et eller andet sted hen.
-Jeg mener… -Ja.
Måske er himlen bare som en fredelig drøm. Jeg ved det ikke. Du ved det ikke.
Jeg ender nok det andet sted.
Det håber jeg. Der er sjovere. Man kan drikke og knalde dernede.
Jeg er ikke sikker på, du vil nyde at blive knaldet.
Du vil være Satans skøge.
Hvad siger du, når han tager dig bagfra, far?
-Bøsse. -Ja, så skal han nok lære.
God pige.
Ja.
Nu skal du bare se.
Hendes pote-autograf.
Tak.
-Talte Brian med dig? -Ja.
-Godt. -Ja.
Jeg skulle stoppe med at være en værdiløs snegl og være en mand.
Så jeg gav Roxy et ultimatum: "Enten er du luder eller sammen med mig."
Jaså.
Hun valgte at være luder. Selvfølgelig.
-Det er jeg ked af. -Så jeg er ung, fri og single igen.
Så jeg spekulerede på,
om du vil med ud at score damer en dag?
Helt i orden.
-Vi ses. -Vi ses.
Tak.
Hej.
Hej. Jeg vil bare give dig avisen.
Se mit fjollede ansigt!
"Hille den småkage."
Hvor fint. Har du lyst til en kop te?
Ellers tak. Må jeg låne toilettet?
Gennem køkkenet ved bagdøren.
Tak. Jeg skynder mig.
HILLE DEN SMÅKAGE
Hvad laver du?
Jeg ville bare…
…lægge billedet.
Det er mig og Lisa som børn. Jeg nåede det ikke.
Det her er lidt dit sted.
Jeg troede, du søgte en god plads på grund af dit svage hjerte.
-Morsomt. -Tak.
Det er okay at indrømme, du er rar.
-Det er ikke en svaghed. -Jaså.
Jeg tror, du altid har bekymret dig på din egen måde.
Folk skulle have det bedre og være lykkeligere.
Du nød bare at stikke til dem, indtil de begyndte at tænke.
Hvis det ikke dræbte dem, gjorde du dem stærkere.
Jeg er som en indpodning.
Mere som den irriterende virus.
Ja.
-Godt. -Vi ses.
-Kom ikke for sent.
-Jeg kommer helt sikkert for sent. -Det ved jeg.
-Hej. -Hej.
Jeg kom først i dag.
Hvad er det?
Det er Lisa og hendes lillebror, da de var børn.
Han har lige sat det.
Hvordan mødte du Stan?
Jeg var på ferie med min mor.
Det var en campingplads, og vi mødtes i fællesrummet til bal.
Og så spiste vi middag.
Han fortalte en grov vits, og jeg grinte ikke,
og det gjorde ham ked af det.
Halvtreds år efter gnaver det stadig i mig.
Hvad var vitsen?
Hvad er forskellen på en Rolls-Royce og en død prostitueret?
Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke en Rolls-Royce i min garage.
Gode gamle Stan.
Bare jeg havde grinet.
Han skænkede det nok aldrig en tanke.
Nej, du har sikkert ret.
Hvordan er det nu, Mark Twain-citatet lyder?
"Jeg har haft mange bekymringer, men de færreste blev til noget."
Ja.
Hvordan mødte du Lisa?
Det var først i 90'erne.
Jeg troede, jeg var forfatter, men jeg var på bistand, og det var noget, jeg sagde.
Lisa var kunstner.
Netop færdiguddannet. Og hun havde en lille udstilling på Tambury Marked.
Jeg gik og kiggede, mest på hende,
og hun troede, jeg var interesseret i et af hendes værker.
Så jeg sagde, jeg gerne ville købe det.
Og hun sagde: "Hvordan vil du betale?"
Jeg tænkte: "Godt spørgsmål. Jeg kan ikke."
Så jeg sagde:
"Jeg kan gifte mig med dig og betale dig tilbage med småjobs i huset."
Og så sagde jeg: "Jeg har ingen penge."
-Hun sagde: "På dig?" -Jeg sagde: "Nej. Slet ingen."
Da gik det op for hende, at jeg var interesseret i hende,
og hun sagde: "Så jeg skal invitere dig på middag?"
Og det var det.
Vi gik ud, og vi faldt for hinanden.
Vi talte om musik og den slags.
Vores kærlighed til David Bowie og Joni Mitchell.
Det var hendes favorit.
Vi spillede endda "Both Sides Now" til brylluppet.
Jeg følte bare, jeg var verdens heldigste mand.
Bare jeg ikke havde drillet hende med efterlivet,
for allerinderst inde tror jeg, hun ønskede at tro
på himlen og engle og den slags.
Bare hun ikke…
Bare hun ikke var bange.
Hun ville bare have dig ved sin side til sidst.
Og der er i øvrigt engle.
De har ikke vinger og bor ikke i skyerne.
De bærer sygeplejerskeuniformer og arbejder hårdt for huslejen.
Nogle arbejder for velgørenhed, fordi de ikke kan se den anden vej.
Nogle har fire ben og gør.
Men uanset hvordan de ser ud, så redder de alle liv.
Nogle gange løber man ind i dem.
Såsom Lisa.
Og Stan. Og man gifter sig med dem.
Jeg ved, at Lisa og Stan ikke er engle nu.
Men det var de.
Man skal være en engel, mens man lever.
Være god. Gøre gode ting.
Præsentere en ensom kvinde for en rar mand.
Du er min engel, Tony.
Jeg er ikke så sikker.
INDSAMLING TIL DET NYE HYTTESANGERRUM
Godt, hvorfor barberede du hovedet?
Fordi min søsters hår faldt af, mens hun slap af med kræften.
Og nu ser vi ens ud igen.
Ja, I gør.
-Hvorfor vil du ligne din søster? -Fordi hun er smuk.
Ja, hun er. Det er du også.
Hun fandt sponsorer og indsamlede 1.200 pund for at hjælpe mig.
Fantastisk. 1.200 pund.
Jeg har brug for jeres navne til avisen, så alle kan læse, hvor fantastiske I er.
-Jeg hedder Milly. -Milly.
Jeg hedder Lisa.
Lisa.
Min kones navn.
Hvor er hun?
Hun er derhjemme.
-Laver hun te til dig? -Ja.
-Hvorfor græder du? -Fordi jeg er glad.
-Hvorfor græder du, hvis du er glad? -Fordi jeg er skør.
Må vi tage et billede?
Smil.
Alle tiders.
Vi er færdige.
Tak. Farvel.
Får du kemo?
Nej.
Hans hår faldt af, fordi han kun spiste fritter og småkager i 30 år.
Bare jeg kunne spise det.
Ja, men dit hår vokser ud igen.
Men Lenny bliver bare mere og mere skaldet,
og det er ikke engang det værste.
Ligner han ikke Shrek?
-Men han er din ven. -Ja.
Det er han. Og udseendet er ligegyldigt. Det er det, der er indeni, der tæller.
Og det, der er indeni Lenny, er bare masser af fritter og småkager.
Kommer du igen?
Det ved jeg ikke.
Okay.
-Hvorfor? -Du er sjov.
Er jeg?
Okay, jeg kommer og siger hej.
I morgen?
-Okay. -Og dagen efter?
Jeg kommer hver dag, indtil du har det bedre.
Eller indtil jeg kommer i himlen?
Tror du på himlen?
Helt sikkert.
Det er mig igen.
Jeg er løbet tør for ting at sige.
Jeg fandt et digt, der siger det, jeg vil sige.
"Stå ikke ved min grav og græd
Jeg er der ikke, kig ikke ned
Jeg er de vinde, som ingen kan se
Jeg er diamantens glimt i sne
Jeg er solen på marker og hegn
Jeg er den blide efterårsregn
Når du vågner op ved morgengry
Er jeg den glade flok bag sky
Af stille fugle over tage og tinder
Jeg er de stjerner, der funkler og skinner
Stå ikke ved graven i sorg og nød
Jeg er der ikke
Jeg er ikke død"
Du skal nyde livet.
Du skal ikke bekymre dig om penge eller mig.
Bekymr dig bare om dig selv. Vær…
Vær glad.
Vær god.
Vær Tony.
Hvad er det?
Nej, Tony, det kan jeg ikke tage imod.
Hun var din søster.
-Ja, men… -Du mistede hende også.
Jeg troede, ligegyldighed var en superkraft.
Jeg tog fejl.
At bekymre sig om ting er det vigtigste.
Godhed. At gøre andre mennesker glade. Det er den ægte superkraft.
Og alle har den.
Indimellem er jeg glad.
Ikke glad som normale mennesker eller glad som dengang,
hvor jeg ikke satte pris på det, men tilfreds, ikke?
En følelse skyller ind over mig, som om verden er okay.
Faktisk er livet ret fantastisk.
Hvor heldig var jeg ikke, at jeg levede på samme tid som Lisa?
Jeg brugte al min tid med hende. Al min kærlighed.
Så går alting itu, og jeg husker, hun døde, og at jeg er alene.
Og jeg glæder mig til at dø.
Det hele sker på nogle sekunder og konstant.
Og i dag på hospicet…
…mødte jeg en dreng.
Så sød og uskyldig.
Og alle mine problemer…
…blev sat i bero.
De var der stadig, men han blev mit problem.
Og det stoppede ligesom cyklussen,
nedstigningen i mørket, fordi jeg havde et mål.
Ligesom, hvis drengen overlever, overlever jeg også.
Tak.
Bryllupsgave.
Hold da kæft. Er du sikker?
Hvor er det sødt.
Er du okay, Kath?
Ja. Jeg skal til latteryoga i aften.
Der er jeg nu. Går til time for at lære at smile.
Hjælp til en bedre lejlighed.
-Tak. -Det var så lidt.
Undskyld, jeg… Sådan noget sker aldrig.
Vi har et nyt medlem i dag. Hvad hedder du?
-Kath. -Kath. Okay, Kath, så slap bare af.
Ryst skelettet.
Okay.
Og store smil, ikke?
Ja.
Elsk livet.
Mærk endorfinerne. Ikke?
Sjov verden.
Undskyld, vent. Kan vi… Fra dig?
Jeg er så ensom.
Du må hellere gå. Du ødelægger stemningen.
TAMBURY MARKED - 500 ÅRS JUBILÆUM!
-Hej. -Hej.
Det er Jack.
-Hej. -Hej.
Og det er Tony.
Min ven.
Altid.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
-Vi ses. -Vi ses.
Kom så.
TAMBURY MARKED
Ja! Flot!
Hej.
Er du okay?
Ja.
Mere end okay.
Godt.
Jeg ville nødig miste endnu en skøn mand.
Og for resten, tak.
Det var så lidt.
Vi ses. Kom så.
"Dr. Barnaby åbnede døren til operationsstuen.
På vej ned ad gangen så han en smuk ung afrocaribisk sygeplejerske græde.
Hun havde glattet håret og lignede Beyoncé.
'Hvad er der galt? Hvorfor græder du?'
'Racisme, doktor.'
'Racisme? Jeg hader racisme.
Vi er alle lige, og jeg dømmer folk ud fra deres væsen, ikke deres hudfarve.
Jeg elskede med en kinesisk dame engang. Smukke øjne.'"
Jeg elsker det her.
Markedet?
Alle samles i et par timer, udveksler idéer, opskrifter og skrammel,
og de skaber minder og billeder.
Min far sagde, livet er som en rutsjebanetur.
Spændende, skræmmende, hurtig.
Og man får kun én tur rundt.
Man morer sig, indtil man ikke kan mere.
Så sænker den farten, og man ser nogen vente på at stige på.
De skal bruge din plads.
-Glædelig jul! -Pas på!
Venner, det er for børn.
-I bund! -Dril nogen i jeres egen størrelse!
-Så stil dig ind! -Det var ikke…
-Ind! -Stil dig ind! Vi gør det foran din søn!
-I misforstår mig. -Vis ham, du er en svækling.
Dit barn. Gør det!
Kom så, mester.
Vil du gøre det foran dit barn?
Det var for tæt på.
Det er…
-Idiot! -Hvor er du god til fodbold…
Jeg var elendig.
At forsvare nogen er ikke elendigt.
-Vel, George? -Nej.
Min helt.
Du reddede en.
-Ja, jeg reddede en. -Gjorde han ikke?
-Far er dygtig. -Med numsen.
Hej. Kan du huske mig?
Ja. Hundelortemanden.
Marvel gik glip af et trick.
-Vil du stadig intet forhold have? -Nej.
Jeg skiftede mening. Jeg er desperat nu.
Jeg er her for at score. Undskyld.
Og ikke dig. Nej. Du er for god til mig.
Jeg er ikke sexistisk, men…
-Du siger alle de rigtige ting. -Virkelig?
Helt sikkert.
Desperation, smiger, tryglen. Hvem elsker ikke det?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Ærlig talt er jeg blevet lidt rusten det sidste halvandet år.
Men det gør mig lykkelig, at en som dig, eller hvem som helst,
vil gøre det med mig.
Men du…
Jeg er ikke den tyr, jeg var engang.
Jeg får da lyst.
Jeg tager lidt mig-tid og går op og trækker gardinerne for.
Harry, den fembenede edderkop, kommer ud at lege.
Efter et par minutter tænker jeg: "Nej, jeg gider ikke."
Jeg kommer i tanke om den modnede cheddar og brødet nedenunder.
Er det forspil?
-Intet seriøst. -Nej.
Bare beskidt, svedig, grim sex.
Så er jeg din mand. Jeg sveder allerede.
-Og du er grim. -Jeg har også følelser. Okay?
-Vi ses. -Vi ses.
-Hvilken slags sex kan du lide? -Hurtig.
-Hurtig? -Ja.
Kom så.
Næsten. Bedre held næste gang. Farvel!
Vi ses, makker.
Alle morer sig.
-Ja, dejlig dag, ikke? -Jo.
Der er han. Gynter, den tumpede alf. Hvad forestiller du?
-En hofnar. -Hofnar?
Mere en skide børnelokker.
Børnelokker-hofnaren!
Julemandens lille narrøv.
Lad ham være.
-Pæderasten på en tagryg blander sig. -Hold da kæft. Skal vi lade børn være?
-Det skulle du have gjort. -Du er fandeme en pestilens.
-Gris! -Pestilens.
Stik røven op fjæset på ham.
-Stik ikke røven… -Se. Det menneskelige tusindben!
Jeg går om og puler ham, så han bliver til et bøsse-tusindben.
Han kan lide det.
Slik den ren. Sulten? Jeg fik sukkermajs til frokost.
-Jeg vil hellere dø. -Bare du var død, skat.
Vis os fødderne. Jeg kommer snart.
Så er det nok. Lad ham være.
Hold da kæft. Det er dum og dummere, ikke?
Hvad sagde du?
Var der tilbud på donuts, betal for en og få ti?
Det er jeres egen skyld.
Det er forfærdeligt.
Jeg har den.
Tak.
Jeg troede mange gange i mit møgliv, jeg havde nået bunden.
Det havde jeg ikke.
Jeg tænkte: "Det kan kun blive bedre." Nej.
"Du tog fejl igen, Brian. Vi har en overraskelse."
At give Tambury FC's vicedirektør en sutter på parkeringspladsen
må være bunden, ikke? Nej.
At blive pulet foran ekskonen og hele byen er bunden.
Og så kommer sigøjneren Micky, som knepper min ekskone,
og redder dagen.
Fortæl en vits.
Hvorfor faldt pigen af gyngen?
-Ved det ikke. -Hun havde ingen arme.
Den var sjov.
-Virkelig? -Ja.
Tak.
Du har lidt skidt der.
-Ja. -Tomat.
Ja.
-Vil du have en kop kaffe? -Ja.
-Jeg giver. -Fint.
-Kom. -Okay.
Er de søde?
-Hvad mener du? -De er vel ikke slemme?
Der er kun slemme ejere.
Du kan lide at have hund, ikke?
Hun reddede mit liv.
Hun ved, når jeg er trist.
Jeg er altid trist, så det er svært at tage fejl…
Om aftenen, når jeg drikker, er hun der og holder vagt.
Hun genkender også Lisa på videoen.
Vi sidder der og savner hende, men i det mindste savner vi hende sammen.
Jeg tror ikke på sjælen, men hvis den findes, så har hunde en.
Han kan lide dig.
-Kan han? -Ja.
Må jeg beholde ham?
Ja.
Efter et hjemmebesøg og et par detaljer.
Jeg gør det.
Er hun okay? Hun er vel ikke ustabil?
Bare lidt ensom.
Vi skal sørge for, at hunden får et godt hjem.
Hun har okay. Der er ingen slemme hunde, kun slemme ejere.
Hvis man ikke viser dem kærlighed, opfører de sig dårligt.
Hvis man er god ved dem, har de det fint.
-Det er det samme med mennesker. -Hvad spiser de?
Hvad som helst. Tøfler, pinde, legetøj, opkast.
Og hundemad.
Det er let.
Går det godt?
-Hej. -Hvad laver du?
Kath adopterer en hund.
-Hunde kan ikke lide mig. -Hvorfor?
-På grund af mit job. -Hvad er dit job?
Postbud.
-Dig? -Jeg sælger reklamer.
Dejligt.
Så…
Vi ses.
-Vi ses. -Vi ses.
Du skal også hoppe i!
Hop i, Tony!
Tony!
Smil.
Tekster af: Vibeke Petersen