A NETFLIX SOROZATA
Ne piszkáld!
- Na! - Ne már!
Tony, ne baszakodj!
Csak beszélgetünk. Azt mondod, „Isten”, de mit értesz ez alatt pontosan?
Nem tudom pontosan,
csak annyit tudok, hogy valamiben hiszek.
Ez így nagyon ködös.
Nyilvánvaló, hogy van másvilág.
Lehet,
hogy a mennyország csak egy békés álom.
Nem tudom. Te sem tudhatod.
Én valószínűleg nem oda kerülök.
De remélem is. Amott szórakoztatóbb lesz. Lehet alkoholizálni és paráználkodni.
Lehet, de nem biztos, hogy élvezni fogod az ottani szexet.
Lényegében Sátán ribanca leszel.
Mit mondasz majd neki, amikor épp hátulról kefél, apa?
- Hogy meleg. - Jól megmondtad neki.
Jó kislány.
Igen.
Lássuk csak!
Vincent Mancs Gogh!
Kösz!
- Beszéltél Briannel? - Igen, beszéltünk.
- Az jó. - Igen.
Azt mondta, legyek férfi, ne viselkedjek lábtörlőként.
Ezért ultimátumot adtam Roxynak.
Megmondtam neki, hogy vagy a prostiskodás, vagy én.
Értem.
A prostiskodást választotta. Nyilván.
Sajnálom!
Újra fiatal, szabad és szingli vagyok.
Azon töprengtem,
volna-e kedved eljönni velem valamikor szoknyapecérkedni.
Megértem.
- Szia! - Szia!
Szia!
Üdv!
Üdv! Hoztam önnek egy példányt az újságból.
Milyen hülye képet vágok!
„Ez nem volt piskóta!”
Igazán kedves! Kér egy csésze teát?
Nem, köszönöm! Viszont elmehetnék mosdóba?
A konyhán túl, a hátsó ajtónál.
Köszönöm! Csak pár perc.
EZ NEM VOLT PISKÓTA!
Mit csinálsz?
Én csak…
kihoztam ezt a fotót.
Már régóta terveztem. Egy gyerekkori kép Lisáról és rólam.
Tudom, hogy ez a te területed.
Azt hittem, magadnak keresel parcellát
a rendetlenkedő szíved miatt.
- Zseniális. - Köszi!
Felvállalhatod, hogy kedves vagy, Tony.
- Nem gyengeség. - Igen.
Szerintem
a magad módján mindig is törődtél másokkal.
Azt akarod, hogy az emberek vidámabbak és boldogabbak legyenek.
Csak nagyon szereted őket
piszkálni,
hogy elgondolkodjanak.
Ami nem öl meg, az erősebbé tesz.
Mint egy oltás.
Inkább mint egy bosszantó vírus.
Igaz.
- Jól van. - Szia!
- Ne késs a munkából!
Biztos, hogy késni fogok.
Tudom.
- Szia! - Szia!
Ma én nyertem.
Ez meg mi?
Lisa és az öccse gyerekkorukban.
Most hozta.
Hogy ismerkedtél meg Stannel?
Anyámmal voltam nyaralni.
Egy kempingben voltunk, és egy táncesten találkoztunk a klubhelyiségben.
Utána elmentünk vacsorázni.
Mondott egy ízléstelen viccet, amin nem nevettem,
emiatt rosszul érezte magát.
Azóta is, 50 éve bánt, hogy nem nevettem.
Mi volt a vicc?
Mi a különbség egy Rolls-Royce és egy halott prostituált között?
Nem tudom.
Rolls-Royce nincs a garázsomban.
A jó öreg Stan!
Bárcsak nevettem volna!
Őt biztos nem zavarta ez ennyire.
Valószínűleg így van.
Hogy is van az a Mark Twain-idézet?
„Szörnyű dolgokon mentem keresztül. Ezek közül néhány valóban meg is történt.”
Igen.
Hogy ismerted meg Lisát?
A '90-es évek elején történt.
Írónak képzeltem magam,
de valójában segélyből éltem, és csak annak hazudtam magam.
Lisa festő volt.
Akkor végzett az egyetemen. A Tambury Vásáron volt egy kiállítása.
Én csak nézelődtem, főleg felé,
és azt hitte, érdekel az egyik alkotása.
Azt mondtam, szeretném megvenni.
Megkérdezte, hogyan szeretnék fizetni.
Arra gondoltam: „Jó kérdés. Nem tudok.”
Így azt mondtam:
„Elvehetnélek feleségül, és ledolgoznám a ház körül.”
Aztán megmondtam neki, hogy nincs pénzem.
Azt kérdezte: „Mármint nálad?” Mire én: „Egyáltalán nincs.”
Ekkor rájött, hogy miatta vagyok ott,
és annyit mondott:
„Tehát én fizetem a vacsorát?”
Így kezdődött.
Randiztunk, és megvolt az összhang.
Zenéről beszélgettünk és hasonlókról.
Mindketten imádtuk David Bowie-t
és Joni Mitchellt.
Ő volt a kedvence.
Az esküvőnkön is lejátszottuk az egyik számát, a „Both Sides Now”-t.
Úgy éreztem, én vagyok a világon a legszerencsésebb.
Azt kívánom, bár ne ugrattam volna azzal, hogy nincs túlvilág!
Gondolom, legbelül hinni akart
a mennyben és az angyalokban.
Remélem…
Remélem, nem félt.
Azt akarta volna, hogy ott legyél mellette, amikor elment.
És az angyalok igenis léteznek.
Nincsenek szárnyaik, és nem az ég az otthonuk.
Másokat ápolnak, és keményen dolgoznak, hogy fizetni tudják a lakbért.
Vannak, akik alapítványoknál dolgoznak, mert nem tudnak nem segíteni.
Vannak köztük négylábúak is.
Bárhogy is néznek ki, mind életeket mentenek.
Néha beléjük botlasz.
Ahogy Lisába.
Vagy én Stanbe. És összeházasodtok.
Tudom, hogy Lisa és Stan nem angyalok. De azok voltak.
Ha angyal akarsz lenni, ebben az életben legyél az!
Viselkedj jól! Tegyél jót!
Mutass be egy magányos nőt egy kedves férfinak!
Az én angyalom te vagy, Tony.
Nem is tudom.
ADOMÁNYGYŰJTÉS AZ ÚJ TÜNDÉRMADÁRTEREMRE
Miért
borotváltad le a fejed?
Mert a nővéremnek kihullott a haja, amikor megszabadult a ráktól.
És így megint ugyanúgy nézünk ki.
Ez igaz.
- Miért akarsz hasonlítani rá? - Mert olyan kedves!
Igen. És te is az vagy.
Az ő adománygyűjtésével 1200 font jött össze a támogatásomra.
Bámulatos! 1200 font!
Szükségem lenne a nevetekre, hogy megírhassuk az újságban,
és mindenki megtudja, milyen fantasztikusak vagytok!
- Milly vagyok. - Milly.
Lisa vagyok.
Lisa.
Mint a feleségem.
Ő hol van?
Otthon.
- Vacsit főz? - Igen.
- Miért sírsz? - Mert boldog vagyok.
- Miért sírsz, ha boldog vagy? - Mert őrült vagyok.
Csinálhatunk egy képet?
Mosolyogjatok!
Remek.
Ennyi.
Köszönjük! Sziasztok!
Ti is kemóra jöttetek?
Nem.
Az ő haja azért hullott ki, mert 30 évig csak csipszet és kekszet evett.
Bárcsak mindig ezeket ehetném!
De ha nem teszed, vissza fog nőni a hajad.
Lenny egyre kopaszabb.
És nem is ez a legrosszabb tulajdonsága.
Úgy néz ki, mint Shrek, nem?
- De a barátod. - Igen.
Igen. Nem számít, hogy nézel ki.
Az számít, ami belül van.
És mint tudjuk,
Lennyben rengeteg csipsz és keksz van.
Jössz máskor is?
Nem tudom.
Oké.
- Miért kérded? - Vicces vagy.
Valóban?
Oké, beugrom majd.
Holnap?
- Jó. - És holnapután?
Minden nap benézek, amíg jobban nem leszel.
Vagy amíg a mennybe nem megyek?
Hiszel a mennyben?
Mindenképpen.
Megint én.
Őszintén szólva fogytán a mondanivalóm.
Találtam egy verset, ami leírja, amit mondani szeretnék.
„Ne jöjj el sírva síromig,
Nem fekszem itt, nem alszom itt;
Ezer fúvó szélben lakom,
Gyémánt vagyok fénylõ havon,
Érő kalászon nyári napfény,
Szelíd esőcske őszi estén,
Ott vagyok a reggeli csendben,
A könnyed napi sietségben,
Fejed fölött körző madár,
Csillagfény sötét éjszakán,
Síromnál sírva meg ne állj;
Nem vagyok ott,
Nincs is halál.”
Élvezd az életet!
Nem akarom, hogy aggódj a pénz miatt. Vagy miattam.
Csak saját magaddal foglalkozz, jó?
Légy boldog!
És légy kedves!
Legyél Tony!
Ez meg mi?
Nem, Tony, ezt nem fogadhatom el.
A nővéred volt.
- Tudom, de… - Te is elveszítetted.
Azt hittem, ha nem törődöm semmivel, az szuper erőssé tesz. Tévedtem.
A törődés az,
ami igazán számít.
A kedvesség. Jót tenni másokkal.
Ez az igazi szuper erő.
Ez mindannyiunkban megvan.
Néha
boldog vagyok.
Nem olyan boldog, más mások,
vagy amilyen boldog
én voltam, csak nem értékeltem eléggé. De elégedett vagyok, érted?
Elönt egy érzés, hogy rendben van a világ.
Sőt, valójában az élet kurva szép.
Arra gondolok, milyen szerencsés voltam, hogy egy időben élhettem Lisával!
Minden időmet rá áldozhattam.
Minden szeretetem.
Aztán minden összeomlik, és eszembe jut, hogy meghalt, és egyedül vagyok.
Alig várom a halált.
Ez a változás másodpercek alatt történik, és állandó.
Aztán ma a kórházban
találkoztam egy kisfiúval.
Édes és ártatlan volt.
És az összes gondom…
megszűnt létezni.
Még mindig jelen vannak,
de hirtelen ő lett a fontos.
Megállította az ördögi kört,
a süllyedést a sötétségbe,
mert lett egy célom.
Mintha
ha a kisfiú él, akkor én is.
Köszönöm!
Esküvői ajándék.
A kurva életbe! Biztos?
Ez olyan kedves!
Jól vagy, Kath?
Igen. Ma este nevető jógára megyek.
Most itt tartok. Órára járok, hogy megtanuljak nevetni.
Egy kis segítség, hogy jobb lakást szerezz.
- Köszönöm! - Szívesen!
Bocs, de még soha nem történt velem ilyen.
Jól van. Van egy új résztvevőnk. Hogy hívnak?
- Kath. - Kath. Oké, Kath, bemelegítéssel kezdünk.
Lazítsátok el a testeteket!
Oké.
És nagy mosolyt, oké?
Igen.
Imádok élni!
Érzitek az endorfint, ugye?
A világ olyan vicces!
Várjatok egy kicsit! Halljuk most csak tőled!
Olyan magányos vagyok!
Jobb, ha most elmész. Tönkreteszed a hangulatot.
TAMBURY VÁSÁR 500. ÉVFORDULÓ!
- Szia! - Szia!
Ő Jack.
- Szia! - Helló!
Ő pedig Tony.
Egy barátom.
Így van.
- Örvendek! - Úgyszintén!
- Később találkozunk. - Szia!
Gyere!
500. TAMBURY VÁSÁR
Igen! Szép volt!
Helló!
Jól vagy?
Igen.
Nagyon jól.
Az nagyon jó.
Nem tudnék elveszíteni még egy csodálatos férfit.
Egyébként
köszönöm!
Szívesen!
Később találkozunk. Gyere, kislány!
„Dr. Barnaby szélesre tárta a műtő ajtaját.
A folyosón sétálva meglátott
egy csinos, fiatal, afrokaribi nővért, aki épp sírt.
Vasalt haja volt, épp olyan, mint Beyoncénak.
‘Mi a baj, nővér? Miért sírsz?‘
‘Rasszizmus, doktor úr.‘
‘Rasszizmus?
Utálom a rasszizmust.
Én úgy gondolom, mind egyenlőek vagyunk, és a jellem a döntő,
nem az, milyen a bőrszínünk.
Egyszer szeretkeztem egy kínai hölggyel. Gyönyörű szemei voltak.‘”
Imádom ezt.
Mit, a vásárt?
Mindenki összegyűlik pár órára.
Ötletelnek, recepteket cserélgetnek,
emlékeket gyűjtenek, fotókat készítenek.
Apám azt mondta, az élet olyan, mint a körhinta.
Izgalmas, ijesztő, gyors.
És csak egyszer ülhetünk fel rá.
Kiválóan szórakozol, amíg vége nem szakad.
Akkor lelassul, és észreveszed, hogy fel akar szállni valaki más is.
Át kell adnod a helyed.
- Boldog karácsonyt, haver! - Vigyázat!
Elnézést! Ez gyerekeknek van.
- A golyókig hatolt! - Nem vagytok egy súlycsoport!
- Akkor állj be te! - Nem így…
- Állj be! - Állj oda! Megmutatjuk a fiadnak!
- Nem így értettem. - Mutasd meg, milyen gyenge vagy!
A gyerekednek. Csináld!
Gyerünk! Csináld, nagyfiú!
- A gyereked előtt akarod csinálni? - Hé!
Túl közelről lőttél!
Ez…
- Gyökér! - „Jól focizol, mi?”
Nem ment túl jól.
Megvédtél valakit. Igenis jól ment.
- Szerinted, George? - Igen.
Az én hősöm.
És egyet kivédtél.
- Egyet igen. - Egyet kivédtél.
- Apa nagyon jól focizik. - A hátsómmal…
Helló! Emlékszik rám?
Igen. A kutyaszaros ember.
És ezt a nevet kihagyta a Marvel!
- Még mindig nem akar kapcsolatot? - De.
Meggondoltam magam. Kétségbe vagyok esve.
Ismerkedni jöttem. Ne vegye sértésnek!
Nem magával. Minket nem is lehet egy lapon említeni.
Nem vagyok szexista, de tudja…
- Pedig eddig csak jókat mondott. - Tényleg?
Abszolút.
Kétségbeesettség, hízelgés, könyörgés. Mi ne tetszene ebben?
Nem is tudom, mit mondjak.
Őszinte leszek. Sokat vesztettem a vonzerőmből az elmúlt másfél évben.
De örömmel tölt el, hogy egy ilyen előkelő hölgynél,
vagy bárki másnál szóba jöhetek.
De
tudnia kell, már nem vagyok az a csődör, aki régen.
A késztetés megvan.
Olyankor tartok egy kis énidőt. Felmegyek, behúzom a függönyt.
Harry, az ötlábú pók előjön játszani.
De pár perc múlva arra gondolok: „Mi a fenét csinálok?”
Eszembe jut az érett sajt és a friss kenyér a konyhában.
- Ez előjáték? - Hé!
- Semmi kötődés! - Nem.
Csak mocskos, izzadós, ronda szex.
Akkor én vagyok a maga embere. Már izzadok is.
- És ronda. - Nekem is vannak érzéseim.
Oké?
- Viszlát! - Szia!
- Hogyan szeret szexelni? - Gyorsan.
- Gyorsan? - Igen.
Gyerünk!
Közel volt. Legközelebb sikerül. Ég veletek!
Szevasz, haver!
Mindenki jól érzi magát.
- Igen, szép napunk van. - Igen.
Itt van! Pöcsi, a faszfej manó. Mi ez a maskara?
- Udvari bolond. - Mi?
Inkább egy kicseszett molesztáló!
Udvari molesztáló!
Aki a Mikulás picsájára izgul!
Hagyd békén, haver!
Nicsak, ki beszél? A gyerektaperoló.
A kurva életbe! Te mondod, hogy hagyjuk békén?
- Neked kellene a gyerekeket békén hagyni! - Kibaszott zaklató!
- Te disznó! - Zaklató!
Töröld az arcába a segged, Pedó!
- Ne, ne dugd ide… - Nézd! Emberi százlábú!
Én meg megrakom hátulról, seggbe. Így már buzi százlábú.
Tetszik neki!
Nyald csak ki! Éhes vagy? Kukoricát ettem ebédre.
- Tényleg? Bárcsak meghalnék! - Igen, bárcsak meghalnál, édesem!
A kurva életbe! A lábaidat! Mindjárt elélvezek!
Elég, fiúk! Hagyjátok békén!
A kurva életbe! Ez a Dumb és Dumber?
Mi van, öcskös?
„Egyet fizet, tízet kap” akció van a fánkosnál?
Te hoztad magadra a bajt.
A rohadt életbe, ez szörnyű!
Megvan.
Köszönöm!
Nyomorúságos életem során többször azt hittem, elértem a mélypontot. De nem.
Több ezerszer gondoltam, „innen már csak felfelé van”. Nem.
„Megint tévedsz, Brian. Van egy meglepetésünk.”
Nem a Tambury FC menedzserasszisztensének orális kielégítése egy parkolóban
a züllöttség legalja?
Nem.
Az, hogy megkúrnak
a volt feleségem és az egész város előtt.
Aztán jön roma Micky, aki a volt feleségemet kúrja,
és megment.
Mondj egy viccet!
Miért esett le a kislány a hintáról?
- Nem tudom. - Nem voltak karjai!
Ez vicces.
- Tényleg? - Igen.
Köszi!
Van rajtad
valami szar.
- Igen. - Paradicsom.
Igen.
- Kérsz egy kávét? - Igen.
Igen.
Én fizetek.
- Jó. - Akkor gyerünk!
Oké.
Kedvesek?
- Hogy érti? - Hogy nem azért vannak itt, mert rosszak.
Nincsenek rossz kutyák, csak rossz gazdik.
Szereted, hogy van kutyád, ugye?
Megmentette az életem.
Érzi, ha szomorú vagyok.
Mindig szomorú vagyok, így nehéz tévednie.
Éjjel, amikor iszom,
ott van mellettem,
szolgálatban.
A videókon is felismeri Lisát.
Ott ülünk és hiányoljuk, de legalább együtt tesszük.
Nem hiszek a lélekben,
de a kutyáknak biztos, hogy van.
Kedveli magát.
- Tényleg? - Naná!
Megtarthatom?
Nos, persze.
Az otthonától és néhány apróságtól függ.
Intézem én.
Jól van a hölgy? Nem instabil?
Csak kicsit magányos.
Fontos, hogy a kutyák jó helyre kerüljenek.
Jó ember. Ahogy maga mondta, nincsenek rossz kutyák, csak rossz gazdik.
Ha rosszul bánnak egy kutyával, ha nem szeretik, akkor így viselkedik.
Ha kedves vagy vele, és reményt adsz neki, jól lesz.
- Az emberekkel is ugyanez a helyzet. - Mit eszik?
Bármit. Papucsot, botot,
játékokat, hányást.
És kutyaeledelt.
Nem nehéz.
Helló!
- Szia! - Mit csinálsz?
Kath örökbe fogad egy kutyát.
- Általában nem szeretnek a kutyák. - Miért?
- Nos, a munkám miatt. - Mi a munkája?
Postás vagyok.
- Magának? - Reklámot árulok.
Az szép.
Jaj…
Később találkozunk!
- Szia! - Szia!
Te is gyere be!
Gyere, Tony!
Tony!
Mosolyogj!
A feliratot fordította: Krizák Klaudia