EN NETFLIX-SERIE
-Lämna henne i fred. -Nej.
Tony, för helvete.
Vi diskuterar bara. Du säger "Gud", men vad tror du att Gud är?
Jag vet inte exakt vad Gud är, men jag tror på något.
Vagt. Väldigt vagt.
Vi hamnar ju uppenbarligen någonstans. Jag menar…
Himlen kanske är en rofylld dröm eller något.
Jag vet inte. Du vet inte.
Jag hamnar nog på det andra stället.
Jag hoppas det, det är roligare. Där kan man dricka och göka.
Ja, men jag vet inte om du gillar hur du får göka.
Du blir Satans hynda. Vad säger du när han sätter på dig bakifrån, pappa?
-Bög. -Ja, där får han så han tål.
Duktig flicka.
Ja.
Så ja.
Det är hennes tassograf.
Tack.
-Pratade Brian med dig? -Ja.
-Bra. -Ja.
Han sa att jag ska sluta vara värdelös, och vara en man.
Så jag gav Roxy ett ultimatum. Hon får fnaska eller vara med mig.
Okej.
Hon valde att fnaska. Såklart.
-Vad trist. -Så jag är ung, fri och singel igen.
Så… Jag undrar
om du har lust att gå ut och ragga tillsammans någon gång?
Förståeligt.
-Vi ses. -Vi ses. Hej då.
Hej.
Hej. Jag ville bara ge dig tidningen.
Titta så fånig jag ser ut. "Fingrarna i kakburken."
Jättefint. Vill du ha en kopp te?
Nej tack. Men kan jag låna toan?
-Genom köket, vid bakdörren. -Tack, det går fort.
FINGRARNA I KAKBURKEN
Vad gör du?
Jag…
…lämnar det här fotot.
Jag och Lisa som barn. Det har inte blivit av.
Jag vet att det är din plats.
Jag trodde att du letade en plats, med tanke på ditt klena hjärta.
-Lysande. -Jepp.
Du kan erkänna att du är en hygglig prick. Det är ingen svaghet.
-Okej. -Jag tror…
…att du alltid har brytt dig på ditt sätt.
Alltid velat att andra ska må bra och vara lyckliga.
Men du gillar att reta dem tills de börjar tänka efter.
Om de inte dog så blev de härdade.
Jag är som ett vaccin.
Snarare som själva viruset.
Ja.
-Bra. -Vi ses.
Vi ses.
-Kom inte sent till jobbet. -Det gör jag absolut.
Jag vet.
-Hej. -Hej.
Jag hann före dig i dag.
Vad är det?
Lisa och hennes lillebror när de var små.
Han lämnade det nyss.
Hur träffade du Stan?
Jag var på semester med min mamma.
På en husvagnscamping. Vi träffades när det var dans i klubbrummet.
Sedan gick vi på middag.
Han drog ett snuskigt skämt, jag skrattade inte och han skämdes.
Femtio år senare stör det mig fortfarande att jag inte skrattade.
Vad var skämtet?
Vad är det för skillnad mellan en Rolls-Royce och ett dött fnask?
Vet inte.
Jag har ingen Rolls-Royce i garaget.
Gamla goda Stan.
Jag önskar att jag hade skrattat.
-Han tänkte nog inte mer på det. -Nej, du har nog rätt.
Vad var det Mark Twain sa?
"Jag har oroat mig för många saker, oftast i onödan."
Ja.
Hur träffade du Lisa?
Det var tidigt 90-tal.
Jag såg mig som författare,
men jag var arbetslös och sa att jag var författare. Lisa var konstnär.
Hon hade just slutat college och hade en utställning på marknaden.
Jag såg mig omkring, mest på henne,
och hon trodde att jag var intresserad av en av hennes tavlor.
Så jag sa att jag ville köpa den.
Hon sa: "Hur vill du betala?"
Jag tänkte: "Bra fråga, det kan jag inte."
Så jag sa:
"Vi kan gifta oss och så betalar jag genom att göra saker hemma."
Och så sa jag: "Jag har inga pengar."
Hon sa: "På dig?", och jag sa: "Alls."
Då insåg hon att det var henne jag var intresserad av,
och sa: "Så jag måste bjuda dig på middag?"
Det var det.
Vi gick ut, och det klickade.
Vi pratade om musik och sånt.
Vår kärlek till David Bowie och Joni Mitchell. Det var hennes favorit.
Vi spelade "Both Sides Now" på bröllopet.
Och jag var världens lyckligaste man.
Jag önskar att jag inte hade sagt att det inte finns något liv efter döden,
för jag tror att hon innerst inne ville tro
på himlen och änglar och sånt.
Jag hoppas…
Att hon inte var rädd.
Det enda hon ville var att ha dig där på slutet.
Förresten så finns det änglar.
De har inga vingar och lever inte bland molnen.
De bär sjuksköterskeuniform och kämpar för att betala hyran.
Vissa jobbar med välgörenhet för att de inte kan titta bort.
Somliga har fyra ben och skäller.
Men oavsett hur de ser ut så räddar de liv.
Man stöter på dem ibland.
Som Lisa.
Och Stan. Och då gifter man sig med dem.
Jag vet att Lisa och Stan inte är änglar nu. Men de var det.
Om du vill vara en ängel, var en medan du lever.
Var snäll. Gör bra saker.
Presentera en ensam kvinna för en trevlig man.
Du är min ängel, Tony.
Det vet jag inte.
INSAMLING TILL DET NYA BLÅSÅNGARRUMMET
Så,
varför rakade du huvudet?
För att min systers hår föll av när hon behandlade cancern.
Och nu ser vi likadana ut igen.
Det gör ni.
-Varför vill du se ut som din syster? -För att hon är fin.
Det är hon. Du också.
Hon fick sponsorer och samlade in 1 200 pund för att hjälpa mig.
Otroligt. 1 200 pund.
Jag behöver era namn för att skriva dem i tidningen,
så att alla får se hur otroliga ni är.
-Jag heter Milly. -Milly.
Jag heter Lisa.
Lisa.
Som min fru.
Var är hon?
Hon är hemma.
-Lagar hon mat åt dig? -Ja.
-Varför gråter du? -För att jag är glad.
-Varför gråter du om du är glad? -För att jag är knäpp.
Får vi ta en bild?
Le.
Strålande. Vi är klara.
Tack. Hej då.
Får du cellgifter?
Nej.
Hans hår ramlade av för att han bara åt chips och kakor i 30 år.
-Jag önskar att jag kunde göra så. -Ja, men ditt hår kommer att växa ut.
Lenny blir bara mer och mer skallig,
och det är inte ens det värsta. Tycker du att han liknar Shrek?
-Men han är din vän. -Ja, det är han.
Det är han. Och det kvittar hur man ser ut.
Det är insidan som räknas.
Och som vi alla vet, består Lennys insida av en massa chips och kakor.
Hälsar du på igen?
Jag vet inte.
Okej.
Hur så?
-Du är rolig. -Är jag?
Okej, jag ska hälsa på.
I morgon?
-Okej. -Och nästa dag?
Jag kan komma varje dag tills du är frisk.
Eller tills jag åker till himlen.
Tror du på himlen?
Absolut.
Det är jag igen.
Jag har slut på saker att säga.
Jag hittade en dikt som uttrycker det jag vill säga.
Stå ej och gråt intill min grav
Jag sover ej, jag gav mig av
Jag är vindens rassel i en lönn
Jag är solens glitter över snön
Jag är solsken över mogen säd
Jag är höstens regn i röda träd
När du vaknar i morgonens stilla ro
Är jag fåglarnas vingslag över en bro
De cirklar tyst över vatten
Jag är stjärnornas blänk under natten
Stå ej och gråt intill min grav
Jag är ej död
Jag gav mig av
Njut av livet.
Oroa dig inte för pengar eller… Oroa dig inte för mig.
Tänk på dig själv, okej? Var…
Var lycklig.
Och var snäll.
Var Tony.
Vad är det här?
Nej…
-Jag kan inte ta emot det här. -Hon var din syster.
-Ja, men… -Du förlorade henne också.
Jag trodde det var en superkraft att inte bry sig. Jag hade fel.
Att bry sig om saker är det enda som räknas.
Vänlighet. Att få andra att må bra.
Det är den riktiga superkraften. Och den har vi alla.
Ibland…
…är jag lycklig. Inte som normala människor,
eller som jag kände förr
när jag inte uppskattade det, men nöjd, om du förstår?
En känsla sköljer över mig, som om världen är okej.
Livet är faktiskt ganska jävla bra.
Tänk vilken tur jag hade som fick finnas samtidigt som Lisa.
Ge henne all min tid. All min kärlek.
Sedan kraschar det, jag minns att hon dog och att jag är ensam.
Då längtar jag efter att dö.
Det sker sekundsnabbt, hela tiden.
Men idag, på hospiset,
träffade jag ett barn.
Så rar och oskyldig.
Och alla mina bekymmer…
…sattes på paus. De fanns kvar,
men han blev mitt bekymmer.
Det stoppade spiralen,
vägen ner i mörkret, för jag fick ett syfte.
Det är som…
…att om han lever så lever jag.
Tack.
Bröllopspresent.
För helvete. Är du säker?
Det är så snällt.
-Allt väl, Kath? -Ja. Jag ska på skrattyoga i kväll.
Det är mitt liv nu. Gå på lektion för att lära mig le.
Till en bättre lägenhet.
-Tack, då. -Ingen orsak.
Förlåt, jag bara… Sånt här händer aldrig.
Vi har en ny deltagare i dag. Vad heter du?
-Kath. -Kath. Okej, skaka loss.
Få igång skrattbenen.
Okej.
Och stora leenden.
Ja.
Älska livet.
Känn endorfinerna.
Världen är rolig.
Ursäkta, vänta lite. Får vi höra… från dig?
Jag är så ensam.
Du ska nog gå. Du drar ner stämningen.
TAMBURYMARKNADEN 500-ÅRSJUBILEUM
-Hej. -Hej.
-Det här är Jack. -Hej.
-Och det här är Tony.
Min vän.
För alltid.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Vi ses. -Hej då.
Kom nu.
TAMBURYMARKNADEN
Ja! Bra jobbat!
Hej.
Är du okej?
Ja.
Mer än okej.
Vad bra. Jag klarar inte av att förlora en till fin man.
Och förresten,
tack.
Nöjet är mitt.
Vi ses. Kom nu, tjejen.
"Dr Barnaby slängde upp dörrarna till operationssalen.
I korridoren såg han en ung, vacker afro-karibisk sköterska gråta.
Hon hade plattat håret och såg ut som Beyoncé.
'Hur står det till? Varför gråter du?'
'Rasism, doktorn.'
'Rasism?
Jag hatar rasism.
Vi är alla lika, och jag bedömer folk utifrån personlighet, inte hudfärg.
Jag älskade med en kinesisk kvinna en gång. Vackra ögon.'"
-Jag älskar det här. -Marknaden?
Alla samlas i några timmar. Byter idéer, recept och skräp med varandra
och skapar minnen och foton.
Pappa sa att livet är som en karusell. Spännande, läskigt, snabbt.
Och man får bara åka en gång.
Man har superkul tills man inte klarar av mer.
Då saktar den in och man ser att andra vill kliva på.
De behöver platsen.
-God jul, grabben. -Se upp!
Hörni, det är för barnen.
-Ända in! -Hacka på nån i din egen storlek.
-Ställ dig, då! -Det var inte…
Hoppa in. Vi gör det framför din son!
-Jag menade inte så. -Visa hur klen du är.
Din unge. Kom igen!
Kom igen då, tuffing.
-Vill du göra det framför ungen? -Hallå.
Det var för nära.
Det var…
-Idiot! -"Du är väl bra på fotboll?"
-Jag var usel. -Det är inte uselt att stå upp för någon.
-Eller hur, George? -Nej.
Min hjälte.
-Och du räddade ett. -Jag räddade ett skott.
-Pappa är bra på fotboll. -Med baken.
Hej. Minns du mig?
-Just det. Hundbajsmannen. -Marvel missade en chans där.
-Vägrar du fortfarande förhållanden? -Nej. Jag ändrade mig.
Nu är jag desperat. Jag är här och raggar. Inget illa menat.
Jag raggar inte på dig, du är för bra. Jag är inte sexistisk, men du vet…
-Du säger alla de rätta sakerna. -Gör jag?
Absolut.
Desperation, smicker, tiggeri. Hur kan man inte älska det?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag ska vara ärlig. Jag har tappat stinget på sistone.
Men tänk att en kvinna som du, eller vilken kvinna som helst,
skulle göra det med mig.
Men du bör veta
att jag inte är hingsten jag en gång var.
Jag blir sugen.
Jag tänker: "Dags för egentid", går upp, drar för gardinerna.
Lena Handén kommer fram och vill leka.
Efter ett par minuter tänker jag: "Nä, det är inte värt det."
Jag minns ostbiten och brödet som jag har på nedervåningen.
-Är det förspel? -Du.
-Inga krav. -Nej.
Bara snuskigt, svettigt, fult sex.
Då är jag din man. Jag svettas faktiskt redan.
-Och du är ful. -Jag har känslor. Okej?
-Vi ses. -Vi ses.
-Hurdant sex gillar du? -Snabbt.
-Snabbt? -Ja.
Kom igen.
Nästan. Bättre lycka nästa gång. Farväl!
Vi ses, kompis.
Alla verkar ha kul.
-Ja, det är en fin dag. -Ja.
Här är han. Tomtenissen Ollonhuvud. Vad ska du föreställa?
-En narr. -Narr?
-Snarare en antastare. -Antastar-narren.
Tomtens lilla jävla fitta.
Låt honom vara.
-Barntafsaren på taket tar ton. -Säger du till oss att lämna barn i fred?
-Du skulle ha lämnat dem i fred. -Ditt lilla jävla otyg.
-Svin. -Otyg.
Tryck upp röven i hans ansikte.
-Nej, inte röven… -Kolla. Human centipede!
Jag tar honom i tvåan, så blir han en riktig stjärtgosse.
Han gillar det.
Gör rent. Är du hungrig? Jag åt majs till lunch.
-Jaså? Jag önskar att jag var död. -Jag önskar också det.
För helvete. Visa fötterna, jag är nästan klar.
Det räcker. Lägg av.
-Det är visst dum och dummare? -Vad sa du?
Är det "köp en, få tio gratis" i munkståndet?
Skyll dig själv.
Det är hemskt.
Jag har den.
Tack.
Många gånger i mitt eländiga liv har jag trott att jag nått botten. Nej då.
Tusen gånger har jag tänkt att det bara kan bli bättre. Nix.
"Fel igen, Brian. Du ska få en överraskning."
Att suga av Tambury FC:s assisterande tränare på en parkering
måste väl vara ett lågvattenmärke? Nej.
Att bli rövknullad
inför min exfru och hela stan är däremot det.
Och sen kommer tattaren Micky, som knullar min exfru,
och räddar dagen.
Dra ett skämt.
Varför ramlade flickan av gungan?
-Vet inte. -Hon hade inga armar.
Det var roligt.
-Var det? -Ja.
Tack.
Du har
skit på dig.
-Ja. -Tomat.
-Vill du ta en kopp kaffe? -Ja.
Ja.
-Jag betalar. -Bra.
-Kom då. -Okej.
Är de snälla?
-Vad menar du? -De är väl inte elaka?
Det finns inga elaka hundar, bara dåliga ägare.
Du gillar väl att ha hund?
Hon räddade mitt liv.
Hon vet när jag är ledsen.
Jag är alltid ledsen, så hon har aldrig fel, men…
På kvällarna när jag dricker,
är hon där.
I tjänst.
Hon känner igen Lisa på film.
Vi sitter där och saknar henne, men vi gör det i alla fall tillsammans.
Jag tror inte på själen, men om den finns så har hunden en.
Han gillar dig.
-Gör han? -Ja.
Får jag behålla honom?
Jovars. Efter ett hembesök och några småsaker.
Jag gör det.
Är hon okej? Inte labil?
Bara lite ensam.
Vi måste se till att hunden får ett bra hem.
Hon är bra. Det finns inga elaka hundar, bara dåliga ägare.
Behandlar man en hund illa och kärlekslöst så blir de därefter.
Visar man vänlighet och hopp så blir de bra.
Samma sak med människor.
Vad äter de?
Vad som helst. Tofflor, pinnar, leksaker, spyor.
Och hundmat. Det är enkelt.
-Allt väl? -Hej.
-Vad händer här? -Kath ska adoptera en hund.
-Hundar gillar inte mig. -Varför inte?
-Mitt jobb. -Vad jobbar du med?
Brevbärare.
-Du då? -Jag säljer annonser.
Trevligt.
Så…
Vi ses senare.
-Vi ses. -Hej då.
Kom i du också.
Kom, Tony!
Tony!
Le.
Undertexter: Lisbeth Pekkari