СЕРІАЛ NETFLIX
Відчепись!
-Ні! -Послухай.
Хай тобі трясця, Тоні.
Це просто дискусія. Ти говориш про Бога, але хто такий Бог?
Я не можу пояснити точно,
але я вірю у вищі сили.
Дуже розпливчасто.
Ми кудись потрапляємо.
Тобто…
Може, рай - це просто сон чи щось подібне.
Я не знаю. І ти теж.
На мене чекає гарячіше місце.
Принаймні сподіваюся на це. Там випивка й шпілі-вілі.
Не думаю, що тобі сподобається тамтешнє шпілі-вілі.
Ти будеш сучкою Сатани.
Що ти йому скажеш, коли він чпокатиме тебе ззаду?
-Що він ґей. -Ого. Оце він образиться.
Хороша дівчинко.
Так.
Зараз.
Ось так.
Це її лапограф.
Дякую.
-Браян говорив із тобою? -Так.
-Добре. -Так.
Сказав, що я маю бути чоловіком, а не жалюгідним слимаком.
Я поставив Роксі ультиматум:
шльондрує далі чи лишається зі мною.
Так.
Вона, звісно, обрала кар’єру.
Мені дуже шкода.
Я знову молодий, вільний, без пари.
У мене пропозиція.
Може, сходимо кудись разом, поклеїмо дівчат?
Ні? Розумію.
-Бувай. -Па-па.
Дякую.
О, вітаю!
Добрий день. Приніс вам газету.
Лише гляньте на цю дурепу!
«Спустошений горщик для печива».
Чудово. Хочете чаю?
Ні, дякую. Але можна до вбиральні?
Через кухню біля дверей надвір.
Дякую. Я швидко.
СПУСТОШЕНИЙ ГОРЩИК ДЛЯ ПЕЧИВА
Що ти робиш?
Просто хочу
лишити тут це фото.
Це ми з Лізою. Руки не доходили принести.
Знаю, це твоє місце.
А я вже подумав, вибираєш собі місце, бо серце вже заслабке.
-Дуже смішно. -Дякую.
ЛІЗА ДЖЕЙН ДЖОНСОН
Не бійся визнати, що ти хороша людина.
-Це не слабкість. -Так.
Гадаю,
по-своєму тобі не байдуже.
Ти бажаєш людям щастя.
Але тобі подобається глузувати з них,
поки вони не замисляться над своїм життям.
І якщо це не вбиває їх, вони стають сильнішими.
Я наче вакцина.
Ні, ти наче надокучливий вірус.
Так.
-Гаразд. -До зустрічі.
-Бувай. -Не запізнись на роботу.
Я точно запізнюсь.
Знаю.
-Привіт. -Привіт.
Сьогодні я перший.
Що це?
Це Ліза з молодшим братом у дитинстві.
Він щойно був тут.
Як ви познайомились зі Стеном?
Я була у відпустці з мамою.
Це був хутір для туристів. Ми познайомились на танцях.
Він запросив мене на вечерю.
Він грубо пожартував, а я не розсміялась.
Йому було дуже ніяково.
Пройшло 50 років, а мене досі гризе, що я не розсміялась.
Що за жарт?
Яка різниця між «роллс-ройсом» і мертвою повією?
Не знаю.
У мене немає «роллс-ройсу» в гаражі.
Старий добрий Стен.
Шкода, що я не розсміялася.
Упевнений, що він про це забув.
Так, гадаю, ти маєш рацію.
Як говорив Марк Твен?
«Я мав купу проблем, більшість з яких так і не трапилися».
Так.
А ви з Лізою як зустрілися?
На початку 90-х.
Я вважав себе письменником,
а насправді отримував допомогу по безробіттю.
Ліза була художницею.
Щойно закінчила коледж і влаштувала виставку на ярмарку.
Я не зводив із неї очей.
Вона подумала, що мене зацікавили її картини.
Я сказав, що хочу придбати картину.
Вона спитала: «Як бажаєте розрахуватися?»
Я подумав: «Хороше питання, бо нічим».
І відповів:
«Я можу одружитися з тобою і відплатити, виконуючи роботу по дому.
У мене немає грошей».
-А вона: «З собою?» -Я: «Ні. Взагалі».
Вона зрозуміла, що я цікавився нею, а не картинами,
і сказала: «То це я маю пригостити тебе вечерею?»
Ось і все.
Пішли на побачення й круто провели час.
Говорили про музику.
Нам обом подобався Девід Бові
і Джоні Мітчелл.
Це її улюблена співачка.
Ми навіть танцювали під її пісню «Both Sides Now» на весіллі.
І я вважав себе найщасливішим чоловіком у світі.
Шкодую, що дражнив її та казав, що потойбічного світу не існує.
Гадаю, вона хотіла вірити, глибоко в душі,
у рай і ангелів.
Сподіваюсь…
їй не було страшно.
Усе, що їй було потрібно, - це щоб ти був поруч.
До речі, ангели існують.
У них немає крил. Вони не живуть на небі.
Вони носять медичні халати, важко працюють, щоб оплачувати рахунки.
Хтось працює волонтером, бо не може кинути людей у скруті.
У когось чотири лапи й хвіст.
Який би вигляд вони не мали, вони рятують життя.
Іноді випадково зустрічаєш їх.
Як Лізу.
Чи Стена. І одружуєшся з ними.
Ліза й Стен зараз не ангели, але вони були ними.
Ангелом потрібно бути за життя:
зараз робити добрі справи.
Як-от познайомити самотню жінку з хорошим чоловіком.
Ти мій ангел, Тоні.
Не впевнений.
ЗБІР КОШТІВ НА НОВУ ПАЛАТУ «ПТАХ ЩАСТЯ»
Отже,
чому ти поголила голову?
У моєї сестри випало волосся під час лікування від раку.
І тепер ми знову схожі.
Дуже схожі.
-Чому ти хочеш бути схожою на сестру? -Бо вона гарна.
Так. І ти теж дуже гарна.
Вона зібрала 1200 фунтів, щоб допомогти мені.
Неймовірно! 1200 фунтів.
Скажіть ваші імена, і я вкажу їх у статті,
щоб усі дізнались, які ви чудові дівчата.
-Я Міллі. -Міллі.
А я Ліза.
Ліза.
Так звати мою дружину.
Де вона?
Вона вдома.
-Готує вам чай. -Так.
-Чому ви плачете? -Бо я щасливий.
-Чому ви плачете, якщо ви щасливий? -Бо я божевільний.
Можна зробити фото?
Усміхніться.
Чудово.
Ось і все.
Дякую. Па-па.
-Вам теж роблять хімію? -Ні.
Волосся випало, бо протягом 30 років він їв лише чипси й тістечка.
Шкода, мені так не можна.
Ага. Твоє волосся ще відросте.
А Ленні продовжить лисіти.
І це ще квіточки.
Він схожий на Шрека, так?
-Але він твій друг. -Так.
Неважливо, який у тебе вигляд.
Головне - що всередині.
А ми знаємо, що всередині Ленні.
Гори чипсів і тістечок.
Ви прийдете знову?
Не знаю.
Окей.
-Чому питаєш? -Ви смішний.
Невже?
Гаразд, я забіжу привітатися.
Завтра?
-Добре. -І післязавтра?
Щодня, поки тобі не стане краще.
Чи поки я не потраплю до раю.
Ви вірите в рай?
Абсолютно.
Це знову я.
Не знаю, що ще сказати.
Знайшла вірш, який скаже все краще за мене.
Не плач, цього я не стерплю
Я не в могилі, я не сплю
Я в тисячі вітрів
У відблисках снігів
Я теплий блиск на гіллі
Я ніжний дощ осінній
Коли прокинешся ти зранку
Я зустрічатиму на ґанку
Веселим гомоном пташок
Я м’яке світло від зірок
Не плач на могилі
Мене там нема
Я жива
Насолоджуйся життям.
Не хочу, щоб ти хвилювався. Через гроші. За мене.
Думай про себе. Будь…
щасливим.
І добрим.
Будь Тоні.
Що це?
-О ні, Тоні. Я не можу їх взяти. -Вона була твоєю сестрою.
-Знаю, але ж. -Ти теж її втратив.
Думав, байдужість - це суперсила. Я помилявся.
Турбота про інших -
це найголовніше.
Доброта. Хороше ставлення до людей.
Це справжня суперсила.
І ми всі її маємо.
Іноді я…
відчуваю щастя.
Не те щастя, як у нормальних людей.
Чи минуле
відчуття щастя, коли його не цінив. Зараз це просто задоволення.
Раптом усвідомлюєш, що все добре.
І це довбане життя просто чудове.
Я розумію, як же мені пощастило жити в той самий час, що й Ліза.
Проводити з нею час.
Дарувати кохання.
Потім я згадую, що вона померла, а я лишився сам.
І я хочу померти.
Ці перепади відбуваються миттєво. І постійно, розумієш?
Сьогодні в госпісі
я зустрів хлопчика.
Такого милого й щирого.
І всі мої проблеми
відступили.
Вони не зникли, але…
Він став моїм пріоритетом.
І це зупинило падіння,
падіння в темряву,
бо з’явилась мета.
Тобто…
якщо хлопчик житиме, я теж маю.
Дякую.
Весільний подарунок.
Срань господня! Серйозно?
Це так щедро.
Як ти, Кет?
Так, увечері йду на йогу сміху.
Докотилася. Іду на заняття, де вчать усміхатися.
Тримай. Знайдеш кращу квартиру.
-Дякую. -Пусте.
Вибач… Ніхто ніколи не допомагав мені.
У нас новачок. Як вас звати?
-Кет. -Кет. Гаразд, просто розслабтеся.
Розімнемо кісточки.
Добре.
І посміхаємося, гаразд?
Ось так.
Ми любимо життя.
Відчуйте ендорфіни. Гаразд?
Цей світ такий смішний.
Зачекайте. А можна вас почути?
Мені так самотньо.
Вам краще піти. Ви вбиваєте весь позитив.
ЯРМАРОК ТЕМБЕРІ 500-ТА РІЧНИЦЯ
-Привіт. -Привіт.
Це Джек.
-Гей. -Привіт.
А це Тоні.
Мій друг.
Назавжди.
-Радий познайомитись. -Навзаєм.
-Бувайте. -До зустрічі.
Ходімо.
500-РІЧЧЯ ЯРМАРОК ТЕМБЕРІ
Так! Молодець!
Привіт.
Усе добре?
Так.
І навіть краще.
О, добре.
Бо я не можу втратити ще одну хорошу людину.
До речі,
дякую.
Будь ласка.
Іще побачимося. Ходімо.
«Лікар Барнабі стрімко вийшов з операційної.
У коридорі він побачив,
як плаче гарна й молода медсестра, афрокреолка,
з волоссям як у Бейонсе.
Що сталося, сестро? Чому ви плачете?
Расизм, лікарю.
Расизм?
Ненавиджу расизм.
Ми всі рівні. Я оцінюю людей за характером,
а не за їхньою кольоровістю.
Одного разу кохався з китаянкою. Прекрасні очі».
Тут круто.
На ярмарку?
Усі збираються на кілька годин.
Спілкуються, обмінюються рецептами,
фотографуються на пам’ять.
Тато казав, життя - карусель на ярмарку.
Весело, страшно й швидко.
Можна зробити лише одне коло.
Ти отримуєш задоволення, поки є сили.
Карусель уповільнюється, і ти бачиш чергу.
Час уступити місце.
-Тримай подарунок! -Обережніше!
Хлопці, це ж для дітей.
-Бум! По саме нікуди! -Чіпляйтесь до дорослих!
-То ти ставай! -Ні.
Ну ж бо! Провчимо тебе прямо перед сином.
-Я не це мав на увазі. -Покажи, який ти здихля.
Прямо перед сином! Ну ж бо!
Ну ж бо, здорованю!
-Готовий осоромитися перед сином? -Гей.
Заблизько підійшов.
Це…
-Йолопе! -Ти ж добре граєш у футбол?
Повна фігня.
Захищати інших - це не фігня.
-Так, Джордже? -Так.
Мій герою!
І один відбив.
-Так, точно. -Один м’яч точно відбив.
-Крутий воротар. -Попою відбив.
Гей, пам’ятаєте мене?
О, так. Гімномен.
«Марвел» таку ідею проґавив.
-Досі уникаєте стосунків? -Ні.
Передумав. Я в активному пошуку.
Хочу підчепити когось. Без образ.
Не вас. Ви занадто крута для мене.
Я не сексист, але…
-Ви все правильно робите. -Справді?
Абсолютно.
Відчай, лестощі, благання. Що тут може не сподобатись?
Ну, навіть не знаю, що сказати.
Буду відвертим, я вже не той, що був півтора року тому.
Але я на сьомому небі, що така жінка, насправді будь-яка жінка,
зробила б це зі мною.
Ви маєте знати
що я вже не той жеребець, яким був.
Виникає бажання.
Я йду нагору й закриваю штори, щоб погратися на самоті в
«Гуляй рука, балдій пісюн».
Але після кількох хвилин мені стає нудно.
Я згадую, що на кухні на мене чекає шматочок сиру з хлібом.
-Це прелюдія? -Гей!
-Жодних зобов’язань. -Жодних!
Просто брудний, пітний та огидний секс.
Я той, хто вам треба. Я вже спітнів.
-І ви огидний. -Але без образ.
Гаразд?
-Бувайте. -Бувай.
-То як вам подобається? -Швидко.
-Швидко? -Так.
Ну ж бо!
Майже влучив. Пощастить іншого разу. Прощавай!
Бувай, друже.
Здається, усім весело.
-Чудовий день. -Так.
Ось і він. Ельф, на ім’я Дірка-Піпірка. Що в тебе за роль?
-Я веселун. -Що?
Схоже на «дрочун».
Веселун-Дрочун!
Батрачиш на Санту, маленька сучко?
Відчепіться від нього.
О, а хто тут у нас ласий до діточок?
Це ти кажеш нам не чіплятися до дітей?
-Це ти маєш триматися подалі. -Довбаний лошара.
-Свиня! -Лошара!
Давай дупою йому в пику, Збоченцю.
-Ні, не треба дупою. -Глянь-но, людська багатоніжка.
А я ззаду - прямо в дупу. Зробимо з нього гомоніжку.
О, йому подобається.
Смачно? Я їв цукрову кукурудзу на обід.
-Справді? Шкода, що ти не труп. -Так, шкода, милий.
Срань господня! Покажи ноги. Зараз кінчу.
Досить, хлопці. Облиште його.
Срань господня! Тупий та ще тупіша.
Що ти сказав?
Наїв такий кендюх на пончиках?
Самі напросилися.
Дідько! Це просто жах!
Ось так.
Дякую.
Я знаю, що в мене жалюгідне життя.
Але думав, що нижче впасти вже неможливо.
І єдиний шлях - лише вгору. Але ні.
Знову помилився. Упасти можна ще нижче.
Думав, мінет для помічника менеджера футбольного клубу Тембері,
це дно.
Ні.
Дупа в пику
перед колишньою й усім містом - ось справжнє дно.
На додаток Мікі-циган, який чпокає мою колишню,
вступається за мене.
Розкажи жарт.
Чому дівчинка впала з гойдалки?
Не знаю.
Бо вона без рук.
Це було смішно.
-Справді? -Так.
Дякую.
У тебе тут
якесь лайно.
-Так. -Помідори.
Так.
-Вип’ємо кави? -Так.
Залюбки.
Я плачу.
-Добре. -Ходімо.
Гаразд.
Вони хороші?
-Тобто? -Ну, їх чомусь кинули.
Немає поганих собак, є погані люди.
Ти любиш свою собаку, так?
Вона врятувала мене.
Знає, коли мені сумно.
Проте мені завжди сумно, тому важко помилитися.
Коли я випиваю ввечері,
вона поруч,
пильнує мене.
Вона впізнає Лізу на відео.
І ми сумуємо за нею разом.
Я не вірю в існування душі, але
якщо я помиляюся, то в собак вона точно є.
Він вибрав вас.
-Справді? -Так.
Можна його забрати?
Так, звісно.
Але спершу треба заповнити папери.
Я заповню.
Вона в нормі? Вона якась неврівноважена.
Просто самотня.
Ця собака заслуговує на хорошу господарку.
Вона хороша. Немає поганих собак, є погані люди.
Якщо не любити собак, вони не відповідатимуть взаємністю.
Будете добрими до них, і вони віддячать вам.
-Так само з людьми. -Що вони їдять?
Усе. Капці, палиці, іграшки, блювоту.
І корм для собак.
Це не складно.
Привіт.
-Здоров. -Що робите?
Кет забирає собаку.
-Собаки мене не дуже люблять. -Чому?
-Через роботу. -А ким ти працюєш?
Поштарем.
-А ти? -Продаю місце для реклами.
О, круто.
То…
Побачимося пізніше.
-Бувай. -Бувай.
Давай зі мною!
Ну ж бо, Тоні!
Тоні!
Усміхнись.
Переклад субтитрів: К.Яцук