UTAH TERÜLETE, 1857
VAD ÉS ZABOLÁTLAN VIDÉK.
AZ EGYESÜLT ÁLLAMOK HADSEREGE,
A MORMON POLGÁRŐRSÉG, BENNSZÜLÖTT AMERIKAIAK ÉS TELEPESEK
VÍVNAK ÁDÁZ HARCOT A TÚLÉLÉSÉRT.
ODAVÉSZ FÉRFI, NŐ S GYERMEK,
KI E VÉRÁZTATTA HARCMEZŐRE MERÉSZKEDIK.
A VADNYUGAT SZÜLETÉSE
Régóta várunk.
Én is tudom.
Biztos, hogy eljön az az ember?
Anyám!
Mikorra ér ide?
Öh, nem tudom… Hamar.
Talán nem tudja, hol vagyunk.
Mi ez a hely egyáltalán?
Missouri vidéke.
Nem Philadelphia, az biztos.
És ez így van rendjén.
Meglásd, egy-kettőre apáddal leszel, Utah-ban…
egy igazi városban.
Miért nem megyünk inkább Kaliforniába?
-Hiszen úgy volt. -Olvass inkább, jó?
-De már kiolvastam. -Akkor kezdd újra!
Twist Olivér kilencedik születésnapja egy sápadt, vézna fiúcskára köszöntött rá.
A természet azonban - vagy az átöröklés - bátor szellemet,
erős lelket adott Olivérnek.
Miss Rowell?
John Frye, Saint Louisból?
Személyesen!
Jól utaztak a vonaton?
Bár emlékeznék rá! De elfelejtettem, úgy megváratott!
A vasút ezen a szakaszon elég… megbízhatatlan.
Még szerencse, hogy a kísérőnk nem az.
Megüzentem, mennyi a jussom. Gondolom, elhozta.
El. Kitelik belőle egy út Fort Bridgerbe?
Ha nem, akkor kirabolunk valakit.
Nem szólt a kölyökről.
A kölyö… a fiú az enyém. Devin.
Nem gondoltam, hogy szólnom kell, megállapodtunk,
hogy elvisz Fort Bridgerbe. Vár minket Jim Beckworth az embereivel,
nekik adjuk meg a maradékot.
Azért csak készüljön fel! Nem lesz sima az utunk, Miss Rowell.
Akkor hát nyeregbe, miszter, mert késésben vagyunk. Hála önnek.
Kövessenek!
Mi lesz ott, anyám?
Jóapád.
FORT BRIDGER DÉL-NYUGAT WYOMING
Nyughass már, Robert!
Mintha egy rühes lovat patkolnál, a rosseb vigyen el.
Merhogy' kovács vagyok, cimbora!
A-ha! Késtolvaj!
Fussál, kislány!
Úgy van!
Ilyennek képzelte, anyám?
Hát… bele se gondoltam.
De nem maradunk soká.
-Milyen indiánok ezek? -Nem tudom.
Elég legyen!
Nem kell semmi!
Vissza! Vissza! Nem kérjük!
-Ne húzzatok fel! -Ah, erre semmi szükség, Mr. Frye. Csak
menjen be, és értesítse Mr. Beckworth-t a jöttünkről.
Ne kószálj el.
Erre ráfaragtunk.
Hol van Mr. Beckworth?
Nincs itt. Épp ez a baj.
Nincs itt?
Walter, nem megmondtam, hogy hordd el az istenverte öszvéreidet?
! Elállják az utat, öregem.
-Az úr Jim Bridger. Övé ez a kóceráj. -Mr. Bridger, kérem, mi Mr.
Beckworth-höz jöttünk. Ő vitt volna minket… Crook Springsbe.
Nem kell ez a felhajtás.
Mondtam én az emberének, hogy késnek St. Louisból.
Az időjárás miatt késtünk.
Az időjárás már csak ilyen. Beckworth is megjárta volna,
ha tovább várakozik.
Mi van ott?
-Mi a francot keresnek itt a mormonok? -Hagyjon már!
-Ha iparkodunk, még utolérhetjük őt. -Uram!
Mondd meg nekik, hogy a kapun túl táborozzanak le.
Ide nem jöhetnek.
-Én elviszem oda magunkat, Mrs. Rowell! -Mr. Frye, hálás vagyok az ajánlatáért,
de nekünk… egy jártasabb ember kell. Ha megbocsát.
Istenverte mormonok, hogy kotródnának el.
Mr. Bridger!
-Segítenie kell, kérem. -Hátra, cimbora!
Van még embere, ugye?
-Vannak, akik ismerik itt a járást. -Nem hallod?
De hogy elviszik-e kegyedet…
Az anyád!
Egek…
Jól vagy?
Aha.
Kössétek fel a franciát!
Nem kéne egy orvos?
Minek?
Úton idefelé már rájöttem, hogy minden, amit mondott, csak az agya szüleménye.
Hogyisne! „Békés, szelíd kereskedők várják magukat.
Ne tessék aggódni! ”
Van postánk, ha megüzenné a halálhírt a családnak.
Nem sokat tudok Mr. Frye-ról,
uram. Csupán hogy Bostonból
jött munkát vállalni.
De… soha… nem faggattam őt a családjáról.
Temető is van, északra, a kerítésen túl. Megkérhetem a fiúkat, hogy ássák el,
már ha kegyed beéri vele.
Öh, hogyne.
A fia!
-Devin! Devin? Devin! -Öh…
Így jár, aki állandóan pofázik. Felkötötték az éhenkórászt.
Hozzad már, mi az istenre vársz?!
Ez nem nekünk való látvány.
Na, mi lesz? Téged is felkössünk?!
Kisfiam! Maradj itt!
Tekintélyes hodálya van.
Bár azt hittem, korszerűbb lesz, tekintve, hogy mennyien vannak.
Civilizáció és civilizált ember nem jár kéz a kézben, Ms. Rowell.
Áh!
Jobb lesz, ha visszamegy Bostonba, ott egyiknek se lesz híján.
Az uram Crook Springsben vár bennünket.
Akkor jó lesz várnia még, úgy tavaszig.
Addigra enyhébb időnk lesz, és a mormonok is felhagynak a balhézással.
De nekünk… nem áll módunkban várni.
Nem egészen értem, hogy mit akar, Ms. Rowell.
Egy kísérőt Crook Springsbe, mint mondtam.
Itt vagyunk most.
Ez itt Crook Springs.
Közte a Wasatch-hegység húzódik.
Sziklás ormokkal, meredélyekkel, képzelheti.
Az évnek ebben a szakában járhatatlan.
Valószínűleg el se jutnának addig, annyira veszélyes az út.
Ha a banditákat el is kerülik… jönnek az uték,
pajutok, sosonok, medvék, farkasok… vagy éppen a mormonok.
Ha Isten országa erős marad, megváltást nyerünk,
s az Úr megtisztítja a világot a gonosz erőitől!
Medvekarom.
Itt mindenki háborúzik.
Brigham Young saját birodalmat akar.
Buchanan elnök pedig csapatokat küldetett ellene.
Higgye el, élvezettel ölnének meg egy kivándorló
anyát és a kölykét, csakhogy fitogtathassák az erejüket.
Mr. Bridger, hálás lennék, ha biztosítana nekünk kísérőt.
Kérem.
Még szép, hogy az lenne, Ms. Rowell.
Hová visz minket pontosan?
Egy cimborámhoz, aki errefelé vert sátrat.
Nem mondom, kicsit flúgos, de az életüket meghagyja.
Jobban ismeri ezt a vidéket bárkinél.
Bridger vagyok! Bemegyünk!
Nem vezet valami… emberibb út ehhez a…
Mondom, Bridger vagyok, a szentségit!
Ne lőjél már!
Jól vannak?
Jöjjenek.
Maradj mögöttem!
Ez meg mi?
Ősi, indián mágia.
Elűzi a farkasokat.
No meg az ellenséget, a gonosz lelkeket – már ha kegyed hisz az
-ilyesmiben. -Ne maradj le!
Nem hallottál, jóember?
Csak valami lármát.
Én lármáztam, hogy ne puffants le minket!
A hölgy Miss Sara Rowell. Kísérőt keres Crook Springsbe.
Róla meséltem. Ő Isaac…
Isaac Reed.
Mr. Reed…
Nincs nekem arra dolgom.
Öh, igen, hát… mi lennénk a dolga. Ötszáz dollárt adok, ha elvisz minket…
a férjemhez épségben.
-Jim Beckworth szerint jó üzlet. -Maradj mellettem, jó?
Akkor ez a hölgy és Beckworth ügye.
Úgy van. De kötelességem kisegíteni,
mer' a bolond Henri lelőtte a kísérőjét – hogy rohadna meg az a pernahajder.
És Beckworth-t is lelőtte?
Nem. Ő lelépett, mert a hölgy három hétig váratta.
-Kellett neki késni… -Elmagyaráztam neki, hogy nem igazán…
Én is tudom, hogy a késésünkből adódik ez a kedvezőtlen
helyzet. De most kérem, arra válaszoljon, hogy vállalja-e,
hogy elvisz minket… vagy sem.
Nincs dolgom Crooksban.
Főleg nem egy asszonnyal és egy kriplivel.
Hétszázötven dollárt kap. Százat előleg gyanánt, a többit meg… ha odaértünk
-a férjemhez. -Nincs dolga Crooksban, anyám.
-És nem vagyok kripli, uram. -Elvisz minket, vagy sem?
Nem.
Azt hittem, hogy jobb embere van.
Te meg ne beszélj, ha nem kérdeznek!
Hát, te tudod. De igencsak szép összeget ajánlott, Isaac.
Tisztellek, Jim… de ne segíts.
Biztos vagy te ebben?
Áh-áh. Hát jó, akkor majd találkozunk.
Ha így folytatod, a végén még kilyuggatod magad.
Tizenkét bankóból kitelik.
Van néhány alig használt lőfegyverünk, ha szükségét érezné az úr.
Köszönöm. Fegyverünk az van bőven.
Itt nem vihet magával eleget.
Fosztogatnak a környéken?
Az egész idényben.
Ne utazzanak magányosan!
Minél többen vannak, annál kevésbé állják útjukat a banditák.
Aztán mondja, maguk mormonok hogy osztják
fel az asszonyokat?
Kettesével?
Mint a lábbelit.
Minden lábra jut egy.
Vagy tizenkettő.
Mit mondott?
Igaz ez?
Mi Abish-sel most keltünk egybe.
William nejei, Oaklyn és Ezrie, valamint Alivan nővérünk,
aki még nem jár jegyben.
Mennyit kérnek érte?
A tulajdonának tekinti, ha úgy tetszik…
…állományba veszi?
Isten áldja.
Megvárlak odakint, Jacob!
Tizenkettő.
Nem tűröm el ezt a hangnemet.
Nem volt kíváncsi ránk. Ahogy apám sem.
Nem számít, hogy mire kíváncsi. Elvégre… fizetünk a szolgáltatásért.
És apád igenis kíváncsi ránk.
Nem kíváncsi. Sosem volt.
Nem igaz.
Kihez forduljunk, Mr. Bridger?
Ez már lutri. Nem ismerem ezeket a zsiványokat.
Higgye el, éppen annyian fosztanák ki és gyilkolnák meg, mint ahányan elkísérnék.
Áh.
A katonákban talán megbízhatok.
Egyedül kelne útra férfiakkal? Nem jó ötlet.
Igenis elbírok egy ilyesfajta helyzettel, Mr. Bridger.
Még ha így is van, nem mennek nyugatnak. Ezek… csak azért jöttek,
hogy leverjék a mormon lázadást.
Na és azok?
-Ők, ott. -A mormonok?
Na, ők teljesen más népség, mint akikről eddig beszéltem.
Bárhol jobb, mint itt.
Nekem tetszik itt.
Tényleg a magáé?
Ühüm.
Hogy lett ilyen erődje?
-Felépítettem. -Devin!
Devin!
-Adod vissza! Kivágom a beledet! -Maradj mellettem!
Megértem a helyzetét, Mrs. Rowell, de attól tartok, hogy nem vihetek el mást az
-enyéimen kívül. -Nem lesz ránk gondja, Mr. Pratt.
Kérem, talán még társaságnak is jók
leszünk!
A fiam helytáll, ne aggódjon.
Efelől nincs kétségem, de már megüzentem Alexander Fanchernek, hogy hányan érkezünk
-holnap este. -Nos, igen meglepő volna, ha egy
asszony és egy gyermek zavarná őt.
Azt hittem, az Úrnak kegyes, aki jószívű.
Úgy van.
A feleségem engedékeny, de én nem engedhetem meg
magamnak ezt a luxust.
Segíteni sosem luxus.
Nagy erőfeszítésembe telt meggyőzni Mr. Fenchert, hogy beengedjen.
Ha potyautasokat is elviszünk, vissza is fordíthat.
Öh, három erős lóval érkeztünk, van bőven ellátmányunk. Öh, kitart Crook Springsig.
-Nem megyünk addig, asszonyom. -Tudom, és minden költségünket állom,
ne aggódjon, kérem. Megmondtam, nem lesz gondja ránk.
Ezen az idegen földön csak egy térkép és Isten vezeti az utunkat.
Mindkettőben van bizodalmam, Mr. Pratt. Kérem!
A hátad teherrel elbír?
El, uram.
Aki nem igyekszik, az itt marad. Nem várunk egy percet sem!
-Gyerünk már! Hozzátok ide őket! -Pirkadatkor indulunk.
Óh, köszönjük! Köszönjük, Mr. Pratt!
Önnek is, hogy nógatta.
Én nem rendelkezhetem fölötte.
Hát, attól még hálás vagyok. Úgy tűnik, hogy ez nem nem nőnek való vidék.
Ezért is megyünk férjhez, nemde?
De igen.
Kérlek, ne!
Hagyd békén!
Elég!
Elég legyen!
Tárd szét a lábad!
Mit tettél?
Nem maradt semmink!
Soha nem is volt!
Ez nem normális.
Miért teszi ki ennek a kölykét?
Számból vetted ki a szót.
Elszánt egy asszony.
Legalább eladhatom a holmiját Higginsnek.
Sajnos igazad lesz.
Csak annyit kérek…
hogy nekem ne beszélj róla.
A tököm tele van a halállal.
Lehűlt az idő, hozz bentről pokrócot!
Megtaláltad?
Ki vagy te?
Jól vagy?
Itt maradhatsz.
Óvatosan.
Mi az?
Semmi.
Hé, Fancher! Vendégünk jött.
Mormonok.
Mormonok? Mi hívtuk őket?
Nyolc dollár szekerenkért.
Szedd be tőlük a pénzt!
Egy lépéssel közelebb kerültünk az új életünkhöz.
Mindig ezzel az új élettel jössz, és én…
Egyszerűen nem találom benne a helyemet.
A helyed a családod mellett van.
A férjed mellett.
Az én helyem pedig melletted.
Rögös út vezetett minket egymáshoz, de most már együtt vagyunk.
És nem akarok soha többé nélküled élni.
Állj! Gyíá! Tovább!
Mr. Bridger! Látogatója érkezett.
Jim Bridger?
Én vagyok, amíg le nem puffant.
Egy asszonyt keresek.
Sara Hollowayt. Úgy hiszem, erre járt.
Menjen vissza, ahonnan jött! Vagyunk itt már elegen.
KÖRÖZÉS GYILKOSSÁG ÉS RABLÁS MIATT JUTALOM: 1500 DOLLÁR
Mit mondott, hogy hívják?
Holloway. Philadelphiából.
Egy fiatal fiúval utazik.
Virgil!
Nagy franc lehet, ha egy magafajta fejvadász üldözi.
Megölte azt a férfit a képen. Módos család, jó pénzt adnak,
ha kézre kerítjük a szukát.
Messze van innen Philly.
Tudom, hogy mit csinálok.
St. Louis közelében vettem fel a megbízást.
Ott látták utoljára. Kísérőt keresett.
Azt mondják, talált magának egy Frye nevű kocsist.
Nem láttam ezt a nőt, de résen leszek.
Tudja, miért ölte meg a fickót?
Minden gyilkosságra lehet találni jó okot.
Viszlát!
Fancher!
Jön valaki.
Add a puskám!
Kik ezek? A lovasság?
Nem. Mormon katonák.
Mormonok?
Ez a Navoo légió.
Szervusztok, cimborák!
Csak lassan!
Melyikőjük itt a főnök?
Miben segíthetek?
Maga a góré?
-Én. -Jól van.
Van engedélye itt tartózkodni?
Engedély?
Brigham Young kormányzó kiáltványa értelmében,
senki nem tartózkodhat ezen a földön, hacsak nem rendelkezik
hivatalos engedéllyel.
Ha nincs engedélye, fogja a csapatát, és forduljon vissza, még alkonyat előtt.
-Különben se húzzák itt… -Cimbora, megnyugtathatja a kormányzót,
hogy elkotródunk napkeltéig. Mintha itt se lettünk volna.
Sajnos ennek nem ez a módja.
A kormányzó statáriumot hirdetett, hogy megvédje a népét.
Maga és a fajtája elkergetnek minket hazulról, leölik a szeretteinket,
és azt mondják, keressünk saját földet.
Hát most megtaláltuk!
És miszter, épp rajta áll.
Ha jól értem, az Egyesült Államok kormányzó tanácsának földjén állok. És
ehhez nem kell engedély.
A kiáltványban, a kormányzó kijelenti, hogy nincs olyan ember…
Csak arról a francos kiáltványról beszél. Hallom ám, nem vagyok süket.
Az egyetlen gond, hogy nekünk is van kiáltványunk,
és annak értelmében nekünk nem parancsol senkifia. Főleg nem egy istenverte mormon,
vagy éppen egy rézbőrű.
Úgyhogy megmondhatják…
Cimbora, ha meghúzza a ravaszt, hatvan ember áll mögöttem lövésre készen…
És higgye el, cefetjól lőnek.
Ő például marhára unatkozik mostanság. Mire is szoktál lőni, Cole?
-Egérre. -Úgy ám.
Szóval üzenem a… kormányzójuknak, hogy leszarom az engedélyét.
Ellenben jól jönne egy legelőhely a marháimnak! Sőt,
ha a kormányzó úr szívén viseli a sorsunkat,
akkor ideküldethetné egy-két asszonyát.
De szűk legyen ám!
Szeretjük a friss húst.
Most pedig szépen vágtassanak el, vagy lőnünk kell magukra.
Gyerünk! Hallották!
Az erőszak nem kenyerünk, cimbora.
Udvariasan szóltunk önökhöz.
Szép napot!
Gyerünk, fiúk.
Indulás.
Mit gondoltok?
Minek kérdezel? Tudod, mit gondolok.
Meg kellett volna ölnünk őket.
Jól van. Ma este legyen több fegyveres őr.
Igenis.
Mi legyen a mormonokkal?
A mormonokkal?
Küldd őket mind a tábor szélére.
-Ezért kellenek. Rálőnének az övéikre? -Rendben.
Közel öt hete vagyunk úton. Azt reméljük, hogy találunk jobbat Missourinál.
És azután letelepedtek a prófétátokkal?
Brigham Younggal, Utah-ban. Ő minden reményünk.
Kivéve Mrs. Rowellt és a fiát, akik Bostonból Crook Springsbe tartanak.
Crook Springsbe, igen, ahol vár minket a férjem.
Ismerek egy Rowellt, Illinoisban.
Ezzel fizetett meg némi esztergamunkáért.
Jessup Rowell.
Springfieldből.
Könnyen lehet, a férjem rokonai sok helyütt élnek.
Engedelmet.
Mondja, Mr. Pratt, a nejével, ugye Springfieldből jöttek?
Abish családja Shelbybe valósi.
Öhm, elrendezett házasságot köttettek Abish nővérével és velem.
A nővérével? Mi lett vele?
Ó, elnézést…
Öh…
Az Úr… elszólította Edent és még épp idejében megajándékozott Abish-sel.
Olyan sápadt vagy, akár a hold, Abish.
Mondd el, mi bánt.
Sajnálom.
Úgy érzem, hogy nem tartozom ide.
Ez Edennek való, nem nekem.
-De Isten nem így akarta. -Talán Isten hibázott.
Hinnünk kell, hogy az Úr helyes útra terel;
akár jónak véljük, akár nem.
A vak ember is megbízik az idegen szavában.
Amíg a szakadékhoz nem ér.
És miközben zuhan, rájön, hogy nem is volt vak.
Csak nem merte kinyitni a szemét.
Egyél valamit.
Sok gyereket akarok.
Nekem hat fivérem és nővérem van.
Én hármat szültem.
És azt hiszem, ennyivel beérném.
Azért ne kiabáljuk el. Én szeretnék legalább hat lurkót.
Hatot?
Hiszen az rengeteg! Eggyel is alig boldogulok. Vele, itt.
De mi az, amire te vágysz?
Hát… szeretnék letelepedni Salt Lake Valleyben.
De aztán…
Dev!
Dev…!
Mindenki fegyverbe!
Leölni az összes mocskot!
Abish! Abish!
Abish!
Hagyd békén! Hagyd békén! Jacob! Jacob! Jacob! Jacob!
Abish! Ne, ne, ne!
Gyerünk!
Futás!
Hé!
Kapjátok el őket!
Megölni mindkettőt!
Lovasokat! Lovasokat! Még lovasokat! Utánuk!
Rajta, ne legyen szemtanú!
Megölni mindet!
Frank! Hozd el nekem a hulláját!
Igenis, uram!
Mullen! Mullen!
Gyerünk!
Maradjon veszteg!
Csss!
Csönd legyen!
Ezek már halottak.
Megölni mindet!
Mind meghalt.
Nem találom őket, uram.
Nincs nyomuk sehol.
Nem nyelhette el őket a föld.
Fizetek a pajutoknak, ha levadásszák őket.
Mondd meg nekik!
A főnöknek nem kellenek ökrök.
Csak marhák és lovak.
És persze a nők.
Nem, nem. Két szemtanút már így is szem
elől tévesztettünk, nem akarom, hogy ránk bizonyítsák ezt.
Nem húzzák sokáig a pajutokkal.
Üzenem, hogy ha elvégezte a dolgát, ölje meg mindet.
Érthető?
Nem verhetünk tábort!
Biztosan keresnek minket.
Kik voltak ezek? Miért viseltek csuklyát?
Nem voltak mind indiánok.
-Fázom. -Tudom, kincsem.
Rakhatunk tüzet?
Csak ha nem akarja túlélni az éjszakát.
Kaphatunk az élelméből?
Maradj mögöttem!
Tessék, tessék.
Jól van.
Egyél. Rajta.
Segíthetek?
Ha úgy vesszük, segíthetünk egymásnak.
Mi a jussom, ha elhozok neked egy… férjgyilkost?
Azt beszélik, hogy keresel egy asszonyt.
Aki egy fiúval utazik.
Mit szólsz, ha azt mondom, hogy tudom, hol vannak?
Mennyit fizetsz értük?
A fiúnak valami sín van a lábán.
Mennyi a vérdíj? Élve kellenek?
Holtan a fele. De jó pénz az is.
Halljam az árat.
Ezerötszáz.
Amiből kétszáz a tied.
Ó, hát az nagyon kevés.
-Mikor tudsz odavinni? -Máris.
Ebben az esetben ötszázat adok.
Az már elfogadható.
Induljunk!
Mi a neved?
Hová valósi vagy?
Nem hallod? Honnan jöttél?
Virgil!
Az ötszáz kevés, neked már mindegy.
Nem kellett volna megölnünk.
Hát… meghalt. Nincs mit tenni.
Virgil!
Ne. Ne!
Gyerünk! Egy napi előnyük van.
Menjünk!
Sajnálom, miszter! Sajnálom.
Abish!