Оригінальний серіал Нетфлікс
ТЕРИТОРІЯ ЮТА 1857 РІК
ДИКА І НЕОБЖИТА
АРМІЯ США, МОРМОНСЬКА МІЛІЦІЯ, КОРІННІ НАРОДИ США ТА ПІОНЕРИ
БУЛИ ВТЯГНУТІ У ЖОРСТОКУ ВІЙНУ ЗА ВИЖИВАННЯ
ПІД КРИВАВИЙ ПЕРЕХРЕСНИЙ ВОГОНЬ ПОТРАПИЛИ КОЖЕН
ЧОЛОВІК, ЖІНКА І КОЖНА ДИТИНА, ЯКИХ ЗУСТРІЛА…
ПЕРВІСНА АМЕРИКА
Ми тут вже давно.
Мені відомо.
Ти певна, що він приїде?
Мамо?
Коли цей чоловік приїде?
Я, я не знаю. Скоро.
Може, він не знає, де ми.
Ти знаєш, де ми?
Десь у Міссурі.
Не схоже на Філадельфію.
Це непогано.
І невдовзі ми… будемо з твоїм батьком… у Юті.
У справжньому місті.
Ми маємо їхати аж до Каліфорнії.
-Як ми завжди говорили. -Де твоя книжка?
-Вже прочитав. -Читай ще раз.
У день свого дев'ятиріччя Олівер Твіст був блідим хлопчиком,
трохи замалим на зріст і худющим.
Але природа чи спадковість заклали Оліверові в груди здоровий дух…
Міс Ровелл?
Джон Фрай із Сент-Луїса?
Так, це я. Як доїхали поїздом?
Важко пригадати, минуло вже багато годин.
Прибуття поїздів на цьому напрямку… непередбачуване.
Бачу, і з провідниками та ж проблема.
Гонорар, про який ми домовлялися, у вас?
Так. Цього вистачить до Форту Бріджер?
Додасться те, що вб'ємо дорогою.
Про дитину ви не писали.
Дитина… Ця дитина – мій син, Девін.
Не думала, що це важливо.
Ми домовлялися про поїздку до Форту Бріджер. Там буде Джим
Бекворт зі своїми людьми і далі… ми поїдемо з ними.
Запевняю, міс Ровелл, ця мандрівка не буде легкою.
То пропоную вирушати, бо ми вже спізнюємось. Завдяки вам.
Їдьте за мною.
Як гадаєш, що там?
Твій батько.
СВ. ЙОСИФ
ФОРТ БРІДЖЕР ПІВДЕННИЙ ЗАХІД ВАЙОМІНГУ, 1857 РІК
Сиди спокійно, Роберте.
А, Баттсе, ти схожий більше на коваля, ніж на лікаря.
Я і є сраний коваль.
Ага! Крадійка ножів!
-Гей! Ану повернися! -Тікай, дівчино! Хутчіш!
Ти так все уявляла?
Ну, я про це не думала. Ми тут ненадовго.
-А що це за індіанці? -Не знаю.
Годі вже!
Нам не треба!
Не треба! Ми нічого не хочемо!
-Не змушуйте мене! -У цьому немає потреби, містере Фрай.
Краще повідомте містера Бекворта, що ми вже тут.
Будь поруч.
У нас проблема.
Де містер Бекворт?
Поїхав. Це ваша проблема.
Волтере, чорт забирай, я ж казав прибрати тих напівмертвих мулів. Знову
-вони посеред дороги. -Як поїхав?
-Це Джим Бріджер. Він усім тут керує. -Містере Бріджер, ми мали з
-містером Беквортом їхати до Крукс-Спрінґс. -Упевнись, що все буде зроблено.
Я казав вашій людині, ви спізнились із Сент-Луїса.
Затримались через погоду.
Погода – завжди проблема. Але Бекворт не міг чекати вас так довго.
Що це?
-Мормонські фургони там поставили? -Даруйте.
-Можливо, нам вдасться його наздогнати? -Сер…
Скажи їм, якщо вони хочуть перечекати – хай
переставлять до тих воріт. Не тут.
-Я проведу вас туди, місіс Ровелл. -Містере Фрай, я вам дуже вдячна, але
нам потрібен провідник з досвідом у цьому регіоні.
Містере Бріджер.
-Нам потрібна ваша допомога. -Відійди, друже.
Чи є інші провідники?
Є ті, хто знає дорогу.
-Друже. -Та чи погодяться вони…
Чорт забирай.
Що це таке…?
Ти в нормі?
Повісьте француза.
Я…
Може, покликати лікаря?
Нащо?
Ще на півдорозі стало зрозуміло, що всі його розповіді були вигадкою.
Казав, що це спокійний і мирний торговий пост і немає чого хвилюватися.
У нас є пошта. Якщо хочете – повідомте родичів.
Я дуже мало знаю про містера Фрая. Він працював на мене після
від'їзду з Бостона. Ми не розпитували про сім'ю одне одного.
За північним парканом є кладовище. Я попрошу хлопців про нього подбати,
якщо для вас це прийнятне місце.
Так.
Ваш хлопчик.
-Девіне. Девіне. Девіне! -Я…
Ти тут…
Не пощастило французику!
Се ля ві!
Тобі не треба цього бачити.
Глянь на мене. Стій тут.
Оце у вас тут порядки.
Я думала, справи покращаться, коли більше людей буде поруч.
Цивілізація і цивілізований – два різних слова, міс Ровелл.
Раджу вам повернутись до Бостона, там цього більше.
Мій чоловік чекає нас у Крукс-Спрінґс.
Пропоную трохи зачекати, до весни.
Погода покращиться, і, якщо пощастить, мормони припинять набіги.
Боюся, чекати – не варіант, містере Бріджер.
Тоді я не розумію, про що ви просите, місіс Ровелл.
Я хочу доїхати до Крукс-Спрінґс, от і все.
Це ми.
Крукс-Спрінґс.
Між нами гірський хребет Уосатч.
Височезні скелі, яких ви ще не бачили.
Цієї пори року він майже непрохідний.
Та, найімовірніше, ви до нього не дістанетесь,
бо на вас чатуватимуть з усіх сторін.
Якщо вас не вб'ють розбійники, ще є Юти, Пайюти, Шошони, гризлі, вовки…
і розлючені мормони.
Якщо наше Царство Боже зміцниться, воно очистить увесь світ від зла!
Ведмежий кіготь.
На цій території назріває війна.
Бригам Янґ хоче тут власне царство.
А президент Б'юкенен посилає війська, щоб його знищити.
Кожен з них залюбки вб'є матір-іммігрантку з дитиною, аби зберегти те,
що вважають своїм.
Містере Бріджер, я була би вдячна,
якби ви забезпечили нам супровід.
Будь ласка.
Певна річ, місіс Ровелл.
Куди ви нас ведете?
До чоловіка, який отаборився неподалік.
Він трохи дивний, проте… не злодій і не вбивця.
Знає цю землю краще за будь-кого.
Це Бріджер! Я підходжу!
Має ж бути кращій шлях, ніж продиратісь крізь…
Я ж сказав, "це Бріджер", чорт забирай!
Не стріляй!
Цілі?
Ходімо.
Йди позаду.
А це що?
Індіанська магія.
Відлякує вовків і все таке.
Ворогів і злих духів теж, якщо ви в це вірите.
Іди за мною.
Ти не чув, що я кричав?
Щось чув.
Дідько, те "щось" – було моє прохання не стріляти.
Це міс Сара Ровелл. Хоче потрапити до Крукс-Спрінґс.
А це той, про кого я казав, – Айзек.
Айзек Рід.
Містере Рід.
Я не маю справ у Круксі.
Так, звісно… Ми будемо вашою справою.
П'ятсот доларів, якщо поможете… дістатися до чоловіка.
Джим Бекворт вважав, що воно того варте.
То була їхня угода.
Так. Але я узявся їй допомогти,
бо скажений француз Анрі напідпитку застрелив її провідника.
Він і Бекворта застрелив?
Ні, Джим поїхав без неї, бо спізнилась на три тижні.
То їхала б вчасно.
-Я їй пояснював… -Я усвідомлюю, що все це
сталося через те, що ми запізнилися.
Але тепер важливо лише те, чи згодні ви нашим провідником стати…
чи ні.
Я не маю справ у Круксі.
Особливо з жінкою і калікою.
Сімсот п'ятдесят доларів. Сто авансом і решту, коли доберемося до мого чоловіка.
Він не має справ у Круксі, мамо.
-І я не каліка, містере. -То ви нас проведете?
Ні.
Я просила когось тямущого.
А ти мовчи, якщо не питають.
Її ціна доволі висока за таку відстань, Айзеку.
За всієї поваги… Мені не треба поміч.
Ти впевнений?
Гаразд. Сподіваюся, ще побачимося.
І не підставляйся так часто під кулі.
Дванадцять доларів.
Маємо вживану зброю, якщо у вас забракне своєї.
Зброєю ми забезпечені.
Її забагато не буває.
На цих землях нападають?
Так, весь час.
Краще гуртуватися.
Що більше людей, то більше шансів, що лишитесь живі.
А… як ви, мормони, ділите жінок?
По дві кожному?
Як туфлі.
По одній на ногу.
Дванадцять за штуку, я чув.
Перепрошую?
Це правда?
Моя дружина Абіш, ми молодята.
Дружини брата Вільямса – Оклін та Езрі, а сестра Аліван ще ні з ким не заручена.
Скільки за неї?
То ти можеш зробити її своєю, якщо захочеш?
Забрати собі?
Щасти вам.
Я почекаю надворі, Джейкобе.
Дванадцять за штуку.
Мені не сподобався твій тон.
Йому до нас байдуже. Він – як батько.
Про його бажання не йшлося. Ми платили йому за послугу.
І твій батько хоче нас бачити.
Не хоче.
І не хотів.
Неправда.
З ким ще поговорити, містере Бріджер?
Це як гра у кості. Я цих людей майже не знаю.
Гірка правда, але вони вас радше вб'ють і пограбуть,
ніж повезуть до Крукс-Спрінґс.
Але ж військовим можна довіряти.
Самотня жінка, багато чоловіків. Я б вам не радив.
Я можу подбати про себе, містере Бріджер.
Якщо і так, ці далеко на захід не підуть. Вони тут,
щоб придушити повстання мормонів і ворогів.
А ті люди?
Он там.
Мормони?
Вони везуть іншу групу, про яку я вам казав раніше.
Гірше, ніж тут, вже не буде.
А мені подобається.
Це дійсно ваш форт?
Умгу.
А як ви його отримали?
-Збудував. -Девіне.
Девіне.
Будь біля мене.
Я щиро співчуваю вам, місіс Ровелл,
але передусім я мушу попіклуватися про своїх людей.
Нам не треба опіка, містере Пратт. Лише чесна компанія у нашій мандрівці.
І мій син цілком дієздатний.
Не сумніваюся, та я вже повідомив нашу кількість
Вілфреду Фенчеру, до якого ми завтра долучимось.
Навряд чи він буде проти ще однієї жінки із сином.
Бог винагороджує відкритих серцем.
Так.
Моя дружина має розкіш думати серцем. На жаль, я так не можу.
Думаю, ми в змозі допомогти.
Я доклав чимало зусиль, щоб Фенчер дав дозвіл на в'їзд.
Якщо будуть зайві люди – є ризик, що і нас проженуть геть.
У нас троє сильних коней і достатньо провізії, щоб доїхати до Крукс-Спрінґс.
-Ми туди не їдемо. -Так. Я подбаю про решту шляху, не
турбуйтеся. Ми не будемо тягарем для вас.
У новому світі я маю лише мапу брата і Божу руку, що веде нас.
І я готова цьому довіритися. Прошу вас.
Речі можеш носити?
Звісно, сер.
-Вирушаємо на світанку. -О, дякую. Дякую, містере Пратт.
І дякую, що вмовили.
Боюсь, я не маю такого впливу.
Так, але я все одно вдячна. Цей світ неприхильний…
до самостійних жінок.
Тому ми виходимо заміж.
Так.
Будь ласка, не треба більше.
Відпусти її!
Досить!
Припини!
Досить!
Розсунь ноги.
Що ти зробила?!
Тепер у нас нічого немає!
Нерозважливо.
Втягувати в це хлопця.
Я такої ж думки.
Та вона вперта.
Більш, ніж я під час торгівлі.
Боюся, твоя правда.
Та зроби послугу.
Не кажи мені про це, гаразд?
Я на таке вже надивився.
Холоднішає, візьми нам ковдру.
Знайшов?
Хто ти?
Поранена?
Залишайся тут.
Обережно.
Що?
Нічого.
До нас хтось їде.
Мормони.
Мормони? Ми їх чекали?
Вісім доларів за фургон.
Гроші бери відразу.
На крок ближче до життя, яке я тобі обіцяв.
Ти весь час кажеш про нове життя…
Цікаво, яке моє призначення в ньому.
Твоє призначення – твоя сім'я.
Чоловік.
А моє призначення – ти.
Наш шлях одне до одного був непростим, та ми одне ціле.
І я не зможу жити на цьому світі без тебе.
Но! Но! Вперед!
Містере Бріджер. До вас прийшли.
Джим Бріджер?
Якщо не плануєте мене вбити.
Я шукаю жінку.
Сару Голловей.
Здається, приїхала сюди.
САРА ГОЛЛОВЕЙ У РОЗШУКУ ЗА ВБИВСТВО І ПОГРАБУВАННЯ. ВИНАГОРОДА 1,500 ДОЛАРІВ
Як ви кажете її звати?
Голловей. З Філадельфії.
Певно, подорожує з хлопчиком.
Вірджиле.
Мабуть, багато платять, якщо такий мисливець шукає її аж тут.
Вона вбила чоловіка, який біля неї. Його родина знатна і багата,
дають за неї купу грошей.
Філадельфія далеко.
Я знаю де я.
Вона була неподалік від Сент-Луїса. Шукала там провідника на захід.
Кажуть, зв'язалася з типом на ім'я Фрай.
Не думаю, що бачив її, але пильнуватиму.
А чому вона вбила того чоловіка?
Завжди є причина, щоб вбити когось.
Гарного дня.
Фенчере.
Хтось їде.
Зустрінемо.
Хто це? Кавалерія?
Ні. Мормонська міліція.
Мормони.
Легіон Наву.
Привіт, друже.
Пригальмуй.
І хто у вас тут головний?
Я до ваших послуг.
Ти головний?
Так, я.
Гаразд.
Є дозвіл на перебування тут?
Дозвіл?
За розпорядженням губернатора Бригама Янґа,
жодна людина не може пройти через цю територію
без дозволу, наданого офіцером.
Не маєте дозволу – мусите повернути… свої фургони на схід до сутінок.
-Далі ви їхати не можете… -Запевніть губернатора Янґа, що ми
поїдемо на світанку. Наче нас і не було тут.
Боюся, так не годиться.
Губернатор Янґ оголосив воєнний стан, щоб захистити людей.
Бо ви і такі, як ви, виганяєте нас із наших домівок,
вбиваєте наші сім'ї, кажете шукати інше місце для життя.
Ми знайшли це місце.
І ви… стоїте на ньому.
Наскільки я розумію, ця земля належить уряду Сполучених Штатів. Мені не потрібен
-дозвіл. -Прокламація губернатора
Бригама Янґа: "Ніхто не має…"
Знову ви про свою прокламацію. Я чую вас. Не глухий.
Та річ у тім, що в нас є власна прокламація,
і в ній сказано, що ми не виконуємо жодних наказів.
Особливо клятих мормонів чи отих незрозумілих істот.
Тож перекажіть…
Друже, хочеш стрілялини? У мене тут шістдесят рушниць,
готових до бою.
І чимало влучних стрільців.
Вони вже знудились, бо стріляють лише… В кого ти стріляв, Коуле?
У мишей.
Тож перекажи своєму губернатору, що його дозвіл… нам не треба.
Я був би дуже вдячний за пасовище для моєї худоби.
І якщо ваш губернатор такий щедрий, можливо,
кількох своїх дружин нам віддасть?
Краще молоденьких.
А тепер я пропоную вам забиратися звідси, бо перестріляємо. Їдьте. Геть.
Немає причин для насильства.
Ми прийшли з ввічливості.
Щасти.
Їдьмо, хлопці.
Їдьмо.
Що думаєш?
Щоразу, коли питаєш, ти знаєш, що я думаю.
Треба було їх убити.
Гаразд. Постав додаткових вартових
сьогодні на ніч.
Так, сер.
А як щодо тих мормонів?
Мормонів?
Поставте їхні фургони по периметру.
Тому я їх і привів. Подивимось, чи вб'ють вони своїх.
Гаразд.
Ми подорожуємо вже п'ять тижнів. Сподіваємось, десь буде краще за Міссурі.
І ви всі їдете за своїм Мойсеєм?
Бригам Янґ в Юті. Так. Це переродження для нас.
Окрім місіс Ровелл та її сина. Вони їдуть з Бостона до Крукс-Спрінґс.
Так, ми їдемо до мого чоловіка.
Я знав одного Ровелла в Іллінойсі.
Він дав мені це за роботу в його будинку.
Джессап Ровелл.
У Спрінґфілді.
Це можливо. Сім'я мого чоловіка розкидана по світу.
Вибачте.
А ви, містере Пратт? Ви з дружиною зі Спрінґфілда?
Ні, сім'я Абіш із Шелбі.
Між мною і сестрою Абіш, Іден, був укладений шлюб.
Сестрою… А що сталося?
Даруйте, я…
Е-е…
Бог… забрав у нас Іден і дав мені Абіш для цієї мандрівки.
Маєш хворобливий вигляд, як і я, Абіш.
Хочеш нам щось сказати?
Пробачте.
Маю відчуття, що мені тут не місце.
Тут мала бути Іден, а не я.
У Бога інший план.
Може, Бог помилився.
Довіряй шляху, що Бог проклав для нас, навіть якщо не розумієш його.
Як сліпий, якого веде незнайомець.
Аж поки не дійде до скель.
І, спускаючись, він розуміє, що не був сліпим.
Просто не розплющував очі.
Ось їжа.
Ми хочемо багато дітей.
Я мав шість братів і сестер.
У нас троє дітей.
І думаю, якраз нормально.
Ще рано загадувати. Певно, буде шестеро щонайменше.
Шестеро?
Як на мене, трьох цілком достатньо. Мені вистачить і одного.
А чим ви плануєте займатися?
Спершу хочемо оселитися в Солт-Лейк-Веллі.
А потім…
Дев…!
Абіш!
Женіть їх з хребта!
З боку! Хутчіше!
Абіш!
Відчепись від нього! Джейкобе! Джейкобе! Джейкобе! Джейкобе!
Ні! Ні! Ні! Ні! Ні!
Тату!
Ну ж бо! Ну ж бо! Вперед! Хутчіше! Ворушіться!
Мамо! Мамо!
Вперед!
Під фургон!
Тікаймо!
Гей!
Взяти їх!
Вперед!
Но!
Впімайте їх!
Потрібні вершники! Потрібні вершники! Вершники! За ними!
Вперед!
Нікого не жаліти!
Живими не брати!
Френку. Іди забери тіло.
Слухаюсь, сер.
-Маллене! Маллене! За мною! -Ні!
Ні!
Тихіше.
Ч-ш.
Тихіше.
Чш-ш…
Ч-ш-ш-ш.
Волів не брати. Тільки коней.
І худобу.
Ніде не можу їх знайти.
Ані слідів. Нічого.
Вони не могли зникнути.
Скажи пайютам, що ми заплатимо, якщо їх знайдуть.
Їдь, скажи.
Вождю воли не потрібні.
Лише худоба і коні.
І жінки теж.
Ні. Ні. Я вже маю двох свідків, які зникли безвісти. І не відпущу нікого,
хто може нас із цим пов'язати.
З цими пайютами вони довго не протягнуть.
Перекажи йому - хай їх уб'є, коли він з ними закінчить.
Зрозумів?
Не знаю, чи варто зупинятись.
Вони шукатимуть нас.
Хто ці люди? У масках-мішках?
Деякі з них не індіанці.
Я змерз.
Я знаю, знаю.
Розведемо багаття?
Якщо не хочете дожити до ранку.
Дасте вашої їжі?
Будь поруч.
Сюди, сюди, сідай. Ось так. Поїж. Усе гаразд?
Що вам треба?
В ідеальному світі ми можемо допомагати один одному.
Скільки коштує зловити вбивцю чоловіка?
Ми чули, ви шукаєте жінку.
Мандрує з хлопчиком.
А якщо я скажу, що точно знаю, де вони?
Скільки б ми за це отримали?
У хлопця якась… скоба залізна на нозі.
То плата за живу чи мертву?
За мертву – половина, та й це гарні гроші.
І скільки вона коштує?
Півтори тисячі.
Ваша частка буде двісті.
Так не годиться.
Коли до неї відвезете?
Хоч зараз.
Тоді ваша частка – п'ятсот.
Отак значно краще.
Їдьмо.
Як тебе звати?
Звідки ти?
Скажи, друже. Звідки ти?
Вірджиле!
Мені п'ятсот замало, а тобі - як раз.
Не вбивай його.
Ну, він мертвий. Тож ми це вже зробили.
-Вірджиле. -Годі. Годі.
Ходімо. У неї цілий день фори.
Ходімо!
Вибачте, містере. Вибачте.
Абіш!