‫כשהייתי קטן,‬ ‫אימא שלי המציאה משחק לוח.‬
‫קראו לו "סאם יוצא לטיול".‬
‫אני יודע, שם מוצלח.‬
‫- ליל סיום הלימודים -‬
‫מהר!‬ ‫-סאם!‬
‫הרגע הנחתת עליי חתיכת פצצה.‬
‫לפני שאנחנו הולכים ל"עוצר הבוגרים" הזה,‬ ‫אני צריכה לעכל את זה בשקט.‬
‫בסדר, אבל...‬
‫המשחק היה על ילד קטן עם שיער חום בשם סאם‬
‫שמטייל בשכונה ונתקל בכל מיני מכשולים...‬
‫עכשיו אפשר...?‬ ‫-לא.‬
‫כלב נובח, דוור שמוסר חבילה...‬
‫אורח בלתי צפוי.‬
‫רוצה להיכנס ולדבר?‬
‫אתה זוכר את ההורים מקבוצת העמיתים?‬
‫חשבתי שידעת. היית ברשימת התפוצה.‬
‫לא הייתי אומר את זה לו ידעתי שיש פה אנשים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אבין אם תרצה ללכת.‬
‫אפשר לקבל בירה לפחות?‬
‫בטח.‬
‫היי דאג.‬ ‫-ומטרת המשחק הייתה לטפל בכל מכשול כראוי,‬
‫להגיד את הדבר הנכון.‬
‫כל-כך קשה לשלוח הודעה?‬
‫"מצטער, לא מצליח. אני מאחר."‬
‫קוראים לזה נימוס.‬
‫במקום להתפרע, להשתמש בהתנהגות חלופית.‬
‫העניין הוא שהמכשולים לא היו באמת מכשולים.‬
‫הם בדרך כלל היו פשוט‬ ‫אנשים אחרים שחיים בעולם.‬
‫וזה לפעמים מעורר רגשות בעייתיים מאוד.‬
‫הכול בסדר?‬
‫זאת אלסה.‬
‫"היי, דובונת." אמוג'י של דוב.‬
‫"תוכלי בבקשה להביא‬ ‫מטף כיבוי אש בדרך הביתה?"‬
‫- שתי דקות לפני כן... -‬
‫כן, כדאי שאנחנו...‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫בואי ניסע, דובונת.‬
‫נפלא.‬
‫אני יודע שנועלים מבפנים אבל גם מבחוץ?‬
‫סאם!‬ ‫-סליחה.‬
‫טוב, סאם...‬
‫יש לי תשובה.‬
‫למה?‬
‫סאם גרדנר, העיתוי שלך איום...‬
‫להגיד שאתה אוהב אותי‬ ‫לפני ששנינו הולכים לקולג'.‬
‫יפרידו בינינו לא רק מאות קילומטרים‬
‫אלא גם הבדלי תרבויות שיוכתבו‬ ‫על ידי המוסדות שנלמד בהם.‬
‫מה?‬
‫והקיץ שלי כל כך עמוס:‬
‫ההתמחות, השמרטפות. אני הולכת לעבוד‬ ‫במחנה קיץ בעוד שישה שבועות.‬
‫אני צריכה למצוא מישהו שיטפל בעציצים שלי‬ ‫בהיעדרי. אימא שלי בטח לא תוכל לטפל בכולם.‬
‫טוב.‬ ‫-אבל... למרות כל זה,‬
‫אני מסכימה.‬
‫מסכימה למה?‬
‫שנחזור להיות יחד.‬
‫אבל סאם,‬
‫אני רוצה קיץ של אהבה.‬
‫טוב? שכל יום יהיה מלא בהרפתקאות ורומנטיקה,‬
‫וכל רגע חלומי ומושלם.‬
‫בסדר.‬
‫שניכנס עכשיו?‬ ‫-בטח.‬
‫זה הזמן לתחילת הרומן.‬
‫ננעלנו בחוץ.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫טוב...‬
‫קדימה, מתחילים.‬
‫אנחנו עוד לא מכירים, אבל אתם נראים הרבה‬ ‫יותר נחמדים מקבוצת הריצה לבנות.‬
‫אתה לא גברת ויטאקר.‬
‫לא, אני לא. תודה ששמת לב.‬
‫אני המאמן בריגס.‬
‫גברת ויטאקר בירח דבש,‬ ‫אבל לרוע המזל התחוללה סופת הוריקן.‬
‫היא מתה?‬
‫לא! ממש לא.‬
‫רק עיכוב בטיסה.‬
‫מצטער.‬
‫אולי הייתי צריך לפתוח בזה. אבל חסרות לי רק‬ ‫16 נקודות לקראת התואר בעבודה סוציאלית‬
‫אז הנחתי שאני החלופה הכי מוצלחת.‬
‫אז אם יש משהו שאתם רוצים לדעת...‬ ‫-מה הגובה שלך?‬
‫רוצה לשמוע אותי שרה?‬
‫אם תשרוק במשרוקית, תוכל להזהיר קודם?‬
‫שיניים יפות. הלבנת?‬
‫טוב, אולי נשאיר את השאלות לי.‬
‫גב' ויטאקר השאירה רשימה.‬
‫איך ביליתם בקיץ?‬
‫מעולה.‬
‫פייג' רצתה קיץ של אהבה ואני טוב מאוד בזה.‬
‫עד עכשיו עשינו שלושה פיקניקים,‬
‫שתי הליכות לאור הירח ומציצה...‬
‫וואו! לשאלה הבאה.‬
‫איך אתם מרגישים לגבי החיים אחרי התיכון?‬
‫טוב‬‫.‬‫ כבר למדתי בע"פ את מפת המחלקה‬ ‫לרפואת שיניים באוניברסיטת דנטון.‬
‫אתה הולך לדנטון?‬
‫אני למדתי שם. עוד מישהו ילמד שם?‬
‫יפה! חברים לקבוצה. תוכלו לבלות יחד.‬
‫אנחנו במחלקות שונות. לעולם לא אפגוש אותם.‬
‫נכון. כאן זה מסתיים.‬
‫טוב, אני בטוח שתצליחו בכל אשר תפנו.‬
‫סביר להניח שלא. לפי הסטטיסטיקה 4 מתוך 5‬ ‫סטודנטים עם אוטיזם לא מסיימים קולג'.‬
‫ואנחנו שישה.‬ ‫-ארבעה מתוך חמישה?‬
‫זה המון.‬ ‫-כן.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫רק רגע. אספר את זה לבנות...‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫מה מידת הנעל שלך?‬
‫בעוד כל מסע מחקר‬ ‫עלול להיות מפרך מבחינה פיזית‬
‫ההיבטים המאתגרים ביותר הם מנטליים...‬
‫עוד שאלות?‬ ‫-וקשורים בפחד...‬
‫בבידוד,‬
‫בספק.‬
‫- איזי: אני בבית!!! שנצא לריצה? -‬
‫אגיע לזה השבוע.‬ ‫אנחנו צריכים מלטש חשמלי‬
‫או פשוט שטיח קטן.‬
‫או שנשאיר את זה כתזכורת‬ ‫שאם אתה לא מתכוון להגיע, לפחות תתקשר.‬
‫ברצינות?‬
‫אמרתי לך שאני מצטער, אלסה.‬
‫אני יודעת.‬
‫ואני צריכה להיות יותר זהירה.‬
‫הנרות האלה הם צרה צרורה.‬
‫פשוט, התכוונו לדבר על דברים...‬
‫אלסה.‬ ‫-ובסוף לא דיברנו.‬
‫ו...‬
‫נראה לי שאתה מתחמק ממני.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מתחמק מכלום. אני...‬
‫טוב.‬
‫אני צריך ללכת לעבודה.‬
‫אני צריכה להכין לחם בננות, אז...‬
‫מה את עושה לעזאזל? מתייפייפת לקראת ריצה?‬ ‫-כלום. שתוק.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫סאם, שים לב.‬
‫הם נראים נהדר על הטוכעס שלי‬ ‫והביצים שלי יכולות לרקוד חופשי כל היום.‬
‫היית צריך ללבוש חולצת טכטרופוליס.‬
‫עזוב אותך מכללים וחוקים.‬
‫טוב, סמי, תקשיב לי, זה ממש חשוב,‬
‫אולי הדבר הכי חשוב שאי פעם אמרתי.‬
‫בית הספר לסיעוד עומד להתחיל‬
‫ואני מכיר את עצמי.‬
‫מאחורי קו הלסת המסותת שלי‬ ‫והאישיות העליזה וחסרת הדאגות‬
‫מסתתר טיפוס עם יצר הרס עצמי עמוק.‬
‫אז?‬ ‫-אז... אל תיתן לי לפשל בביה"ס לסיעוד.‬
‫אה, בסדר.‬
‫מבטיח?‬
‫כן, אני מבטיח.‬
‫אני צריך שתגיד במפורש: אני מבטיח‬ ‫לא לתת לך לפשל בבית הספר לסיעוד.‬
‫אני מבטיח לא לתת לך‬ ‫לפשל בבית הספר לסיעוד.‬
‫מעולה.‬
‫טוב, רווח לי.‬
‫אז מה אתה עושה? מה השרבוטים האלה?‬
‫מדכא מדי. לא יכול לדבר על זה.‬
‫שפוך את זה עליי.‬
‫אני מרפא.‬
‫לא רק של הגוף, גם של הנפש.‬
‫ארבעה מתוך חמישה סטודנטים על הספקטרום‬ ‫לא מסיימים קולג' תוך ארבע שנים.‬
‫זה אומר שהסיכויים שלי להצליח‬ ‫נמוכים מאוד וגורלי נחרץ.‬
‫אה, כן.‬
‫טוב, קודם כל, בוא נסגור‬ ‫את שרבוטי הרוצח הסדרתי האלה, בסדר?‬
‫יופי.‬
‫ועכשיו, משל:‬
‫היה היה פעם בחור צעיר, בוא נקרא לו הדרקון.‬
‫יום אחד הוקם מפעל ברחוב‬ ‫ליד הבית של הדרקון,‬
‫בית מרקחת לגראס.‬
‫מובן שהדרקון היה שם ברגע הפתיחה‬ ‫לבחון את המקום ולדגום את הסחורה.‬
‫רגע, אתה הדרקון?‬
‫ברור.‬
‫החנות הייתה גדולה ממה שחשב,‬ ‫כל כך הרבה אפשרויות:‬
‫תפרחות, טיפות ועוגיות‬ ‫ככל שמשקפיו יכלו לראות.‬
‫ובו ברגע הוא הרגיש שגורלו נחרץ.‬
‫הוא לעולם לא יצליח לדגום הכול.‬
‫לא היו מספיק שעות ביממה.‬
‫אז מה עשית?‬
‫הדרקון התארגן.‬
‫הוא תכנן, הוא נערך.‬
‫הוא הקדיש ארבעה ימי סופ"ש לרביצה על הספה‬
‫וצפייה חוזרת בקלטות של פנטזיה,‬ ‫ואז אתה יודע מה הוא עשה?‬
‫הוא השתלט.‬
‫דרקון חכם.‬
‫נכון מאוד.‬
‫אז תתארגן על עצמך, תתכנן, תתכונן,‬ ‫והכול יהיה בסדר.‬
‫ואם לא, אני מכיר מקום שאוכל לקחת אותך‬ ‫ושם תוכל להתמסטל על כל הראש.‬
‫היי, פייג'.‬ ‫-היי, סאם.‬
‫רק רציתי להגיד שחל שינוי קל בלו"ז‬ ‫פסטיבל הסרטים הכי רומנטיים בכל הזמנים,‬
‫הידוע גם כפסטיבל המוצי-פוצי.‬
‫נראה את "כשהארי פגש את סאלי" הערב‬ ‫ומחר את "אהבה זה כל הסיפור".‬
‫זה פשוט יום בשביל מג ריאן.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫מצטער, פייג'.‬
‫אני לא יכול לבוא היום.‬ ‫יש משהו שאני צריך לעשות.‬
‫טוב, לא נורא, זה בסדר.‬
‫אני מעדיפה לראות את מג ריאן לבד בכל מקרה.‬
‫אני מדמיינת ששתינו יושבות‬ ‫על הספה ומדברות על בנים.‬
‫כל-כך טוב לחזור.‬
‫אני אוהבת את הדודים שלי ופלורידה נחמדה,‬
‫אבל אחרי כמה זמן אני כבר לא כל-כך‬ ‫אוהבת אותם ופלורידה כבר לא נחמדה.‬
‫אני מרגישה שלא ראיתי אותך יובלות.‬
‫אני יודעת.‬
‫מאז הלילה ששתינו ברד.‬ ‫-כן, מאז ליל הברד.‬
‫זה היה כיף.‬
‫ממש כיף.‬
‫אני נורא שמחה שיש לי חברה כמוך.‬
‫לא הייתה לי חברה טובה מאז שהייתי קטנה.‬
‫זה נחמד.‬
‫פשוט.‬
‫כן, פשוט.‬
‫לגמרי פשוט.‬
‫מה קורה פה?‬
‫היי, איך לחם הבננות הזה כל-כך טעים?‬
‫השתמשתי בחמאה איכותית.‬
‫יש חמאה איכותית?‬
‫היי, כדאי לך לטעום את לחם הבננות הזה.‬ ‫הוא מדהים.‬
‫אני לא ממש רעבה.‬
‫אין מצב. את רצה מאה ק"מ ביום.‬ ‫את תמיד רעבה.‬
‫לפעמים אפילו חזרזירות כמוני‬ ‫מפסיקות לבלוס כמו בהמות.‬
‫הכול בסדר ביניכם?‬ ‫-בינינו? לא, אנחנו על הפנים. בואי ניפרד.‬
‫היי, אני מצטערת.‬
‫אני סתם גועלית היום, לא מרגישה כל כך טוב.‬
‫אז אנחנו בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו סבבה.‬
‫יופי.‬
‫כי...‬
‫בת' ואימא שלי נוסעות לוורמונט בשבוע הבא‬ ‫לפסטיבל סירופ מייפל, אז חשבתי...‬
‫נו, שאולי תבואי אליי.‬
‫כן, אולי.‬
‫כן, אני צריכה לראות מה יש לי באותו יום.‬
‫אני שמחה ששרפתי את המיטה המטופשת שלו.‬ ‫מגיע לו.‬
‫ברצינות, לא רק שהמייגן הזאת עכשיו‬ ‫משתתפת באימון צוותי עזרה ראשונה‬
‫הוא גם יוצא לשתות איתה ועם הקבוצה שלה.‬
‫אם הוא רוצה קבוצה, לי יש קבוצה.‬ ‫הקבוצה שלנו כיפית.‬
‫הקבוצה שלנו לא כיפית.‬
‫לא ממש, לא.‬
‫מה לעשות? אני לא יכולה להמשיך לשרוף דברים.‬
‫לא יודעת, אבל מדהים‬ ‫איך את עושה את זה סביב האוזניות.‬
‫שנים של ניסיון.‬
‫אני צריכה להסתנן.‬ ‫-מה?‬
‫אני צריכה להיכנס לשם.‬
‫את יודעת איך הקבוצות האלה.‬
‫יושבים ומרכלים על בני הזוג.‬
‫לא נראה לי שזה נכון.‬
‫אוי, מיצ'ל התחיל לרכוב על אופניים.‬ ‫לא סובלת לראות אותו במכנס קצר.‬
‫הוא נראה כמו דג עם ראש של אדם.‬
‫אני עושה את זה, אני מרכלת.‬
‫עשיתי זאת, ריכלתי, אני יודעת.‬
‫היי, ארוחת הערב מוכנה.‬
‫זה נראה טוב.‬
‫תשמע, חשבתי שבפעם הבאה‬ ‫שאתה מבלה עם קבוצת העמיתים שלך...‬
‫אולי אוכל להצטרף.‬
‫טוב, אנחנו נפגשים בפאב בהמשך השבוע‬
‫אבל הם חברים של מייגן.‬
‫אחד מהם עוד קורא לי דייב.‬
‫טוב, הם נפגשים בפאב.‬
‫אז... פאב הוא מקום ציבורי.‬ ‫מותר לי ללכת לפאב.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫קייס, איפה אח שלך?‬
‫הוא לא שם, אז נגמרו לי הרעיונות.‬
‫שימו לב.‬
‫תעודת סטודנט דנטון הרשמית שלי.‬
‫מעכשיו תוכלו לקרוא לי‬ ‫סטודנט דנטון 9783210.‬
‫אוי, חמוד.‬ ‫-תראו איזה חיוך.‬
‫קולג', זה כל-כך מרגש.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-קייסי, צלמי אותנו.‬
‫טוב, אין שום סיבה שאהיה בתמונה‬
‫כחלק מהמשפחה הזאת.‬
‫מקסים.‬
‫אז הלכת לקמפוס?‬
‫קבל תיקון: ביליתי את כל היום בקמפוס.‬
‫הלכתי במסלולים אל הכיתות שלי,‬
‫לקחתי עותק חינמי של‬ ‫מדריך ההישרדות לסטודנט המתחיל‬
‫ודגמתי את הקפה הכי טוב.‬
‫ככה קוראים בקולג' לקפטריה.‬
‫אוי, כמה מבלבל.‬
‫וגם עברתי בחנות הספרים‬
‫וקניתי קפוצ'ון חדש.‬
‫סאם ג'י, באמבלבי.‬
‫אני צריך להשיג סווטשרט "אבא-דנטון" כזה.‬
‫עכשיו אני רק צריך‬ ‫להירשם לקורסים ב-27 בחודש‬
‫כשמתחיל הרישום באינטרנט.‬
‫חמוד, אתה יודע שאתה יכול לגשת לרישום מוקדם‬ ‫דרך השירות לנכים.‬
‫התור שלך עוד כמה שבועות‬ ‫אבל אוכל להתקשר להקדים.‬
‫אין צורך. אני לגמרי מוכן להרשמה רגילה.‬
‫רואלד אמונדסן אמר,‬ ‫"הניצחון מחכה למי שמוכן".‬
‫גם כאפה בראש.‬
‫קייס.‬
‫מותק, למה את לא אוכלת?‬
‫כואבת לי הבטן.‬
‫הבנתי.‬
‫מה הבנת? למה את אומרת את זה ככה?‬
‫כלום, פשוט מאז שהיית קטנה‬
‫ברגע שמשהו מלחיץ אותך כואבת לך הבטן.‬
‫רסיטל המחול הראשון? כאב בטן.‬
‫תחרות איות בגן? כאב בטן.‬
‫תחרות הריצה הראשונה?‬
‫ניחשתם יפה, חברים,‬
‫כאב בטן.‬
‫אפשר את האפונה, בבקשה.‬
‫אני רק אומרת, בתור מי שמכירה את הבטן שלך‬
‫מאז שהיא נולדה, מדובר בדפוס חוזר.‬
‫אפשר לשאול את אלה? יש פה רעש מעצבן.‬
‫לא!‬ ‫-כן, אני צריכה רק לרגע.‬
‫בחייך, אנחנו בשותף.‬ ‫-זה שלי!‬
‫בחייך.‬
‫תמשיכי.‬
‫אני מת כבר ללכת לקולג'!‬
‫עלה פעם בדעתך להניח לאחיך לנפשו?‬ ‫-אף פעם.‬
‫איך הבטן שלך?‬
‫כמו חדשה.‬
‫קייס?‬
‫הכול בסדר?‬
‫את בסדר?‬
‫מי היה מאמין. דלקת תוספתן.‬
‫למזלנו תפסו את זה לפני שהתפוצץ.‬
‫אמרתי לך שזאת לא חרדה.‬
‫את חייבת לי התנצלות‬
‫ו-300 דולר.‬
‫למה 300 דולר?‬
‫פגיעה נפשית חמורה.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אני הולך לחפש רופא‬ ‫לברר מתי נוכל לצאת מפה, בסדר?‬
‫את יודעת...‬
‫לא באמת יודעים מה גורם לדלקת תוספתן.‬
‫מספיק.‬
‫אז טכנית, זה עדיין יכול לבוא מלחץ נפשי.‬
‫מספיק.‬
‫קרועה בין שני אנשים, אולי?‬
‫אחות!‬
‫הגברת הזאת השתרללה עם ברמן...‬
‫היי, סאם.‬
‫אני צריכה לדבר איתך‬ ‫ולא ענית להודעה האחרונה שלי, אז...‬
‫חשבתי פשוט לקפוץ.‬
‫הייתי עסוק בהכנות לקולג'‬ ‫ולאחותי הוציאו איבר מהגוף,‬
‫אז היה הרבה בלגן בבית שהיה צריך לחסום.‬
‫איבר בגוף?‬ ‫-תוספתן.‬
‫אה, טוב, הוא חסר תועלת.‬
‫אני נולדתי ללא.‬
‫זה קורה רק אחת למאה אלף אנשים.‬
‫אנחנו במשפחת הרדאווי מנצחים את הסטטיסטיקה.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫בכל אופן, חשבתי לי‬
‫שהקיץ שלנו עד עכשיו היה ממש חלומי.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫והייתי צריכה את זה.‬
‫אני רוצה להתחיל קולג' ברגל ימין.‬
‫ארבעה מתוך חמישה.‬
‫לא האמנתי בעצמי בתיכון.‬ ‫-ארבעה מתוך חמישה...‬
‫הצנעתי את כישוריי.‬
‫אני יודעת שקשה להאמין לזה‬ ‫כי הם בולטים בכל מקרה,‬
‫אבל ככה אני ב-60% יכולת.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫אך לא עוד.‬ ‫-ארבעה מתוך 5.‬
‫קולג' משמעו שאוכל להיות הכי אותנטית,‬ ‫יותר פייג'ית מתמיד.‬
‫הגיע הזמן לצאת מהכלוב העלוב.‬
‫ואני לא יכולה להשאיר עניינים לא סגורים‬ ‫שיטרידו אותי, אז...‬
‫אני רוצה שנשכב.‬
‫ארבעה מתוך חמישה...‬
‫את...‬
‫את רוצה שנשכב?‬
‫אני רוצה שנשכב.‬
‫אחד הדברים שלמדתי מ"סאם יוצא לטיול"‬
‫זה שלא תמיד קל להגיע אל היעד שלך.‬
‫יש בפירוש עשרות דברים‬ ‫שיכולים להסיט משלחת מחקר ממסלולה:‬
‫ציוד לקוי...‬
‫זה היה בנעל של זאהיד?‬
‫לא.‬
‫קושי במציאת מקום לחנות...‬
‫סאם, חמוד, אנחנו בבית.‬
‫משעמם לי.‬
‫דובים...‬
‫אבא, חשבתי שאתה צופה במשחק בפאב.‬
‫נגמרו להם כנפי-עוף. אין מצב.‬
‫פרסומות, צריך להשתין.‬
‫זה מגוחך. אף אחד בהיסטוריה‬ ‫לא התקשה ככה לקיים יחסי מין.‬
‫אני יוצאת לעבוד במחנה קיץ‬ ‫ בשבת בבוקר, כלומר...‬
‫זאת קונספירציה של היקום נגדנו.‬
‫לא ראיתי את אביך מאז מסעדת אוליב גרדן.‬ ‫הוא נראה נמוך יותר.‬
‫סאם, זהו זה! מסעדת אוליב גרדן.‬
‫יש לנו קארמה רומנטית רעה מאז ששברת את לבי‬ ‫לרסיסים במקדש הפסטה האהוב עליי.‬
‫צריך תיקון לאוליב גרדן.‬
‫כאילו, לאכול שם ארוחת ערב?‬
‫ומתאבנים.‬
‫בשישי בערב. הוריי בזומבה בימי שישי‬ ‫אז נוכל לחזור הנה אחרי ארוחת ערב.‬
‫זה הסיכוי האחרון שלנו.‬
‫זה נשמע נורא, כמו סרט אימה, אבל...‬
‫זה די ככה.‬
‫אם כך, על פי מה שלמדנו ושמענו היום,‬
‫מה תעשו אחרת בפעם הבאה‬ ‫שתיתקלו במישהו שאולי הוא על הספקטרום.‬
‫אולי אגש אליו באופן רגוע יותר.‬
‫ואם הייתי שמה לב שהוא מתקשה ליצור קשר עין‬ ‫הייתי מעמעמת את הפנס.‬
‫סליחה, זאת שאלה לשוטרים?‬
‫כאן סמלת אימא.‬
‫טוב, אז סיימנו כאן.‬
‫אם יש לכם שאלות, עוד נהיה פה אחר כך.‬
‫כל כך מוצלח, כלומר, ממש נפלא.‬
‫לא ייאמן שארגנת את כל זה.‬ ‫כולנו חושבים שזה ממש מועיל.‬
‫יופי. אבל לא עשיתי את זה לבד.‬
‫פגשת את מייגן?‬
‫היא מנהלת בבית החולים אוקס קאונטי.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫היי, אני אלסה.‬ ‫-היי.‬
‫האישה.‬ ‫-אה.‬
‫של מי?‬
‫תודה רבה. כבר עשר דקות אני מנסה לקום.‬
‫תוכלי לבוא כל בוקר לעשות את זה כשאני קמה?‬
‫כן. איש לא ירגיש בחסרוני.‬
‫סליחה. אני בסדר. הכול בסדר.‬
‫טוב, אני חוזרת לשבת.‬
‫פשוט...‬
‫השתדלתי כל כך להביא את דאג לסלוח לי‬
‫ואחרי שהוא הכניס אגרוף לניק,‬ ‫היינו אמורים לנהל שיחה רצינית‬
‫אבל הוא הבריז לי ואני לא יכולה לחזור לעשן.‬
‫אבל איך אני אמורה‬ ‫להביא אותו לשבת ולדבר על כל זה?‬
‫אוי, לא כדאי שאייעץ לך.‬
‫אני לא מצליחה לישון, אני ענקית ואני לחוצה.‬
‫הבוקר פרצתי בבכי‬ ‫כי הייתי כל כך גאה במיקרוגל שלי.‬
‫בבקשה.‬
‫את צריכה להרפות.‬
‫מה?‬
‫תראי, את יכולה להכריח את דאג‬ ‫לענות לך עכשיו,‬
‫וזה יכול להיגמר בסדר או להביא לכך שתיפרדו,‬
‫או להניח לו להגיע אלייך כשיהיה מוכן.‬
‫ייתכן שהתוצאה תהיה זהה וייתכן שלא.‬
‫את תהיי אימא נהדרת.‬
‫כן.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה לך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫את בסדר, גברתי?‬
‫אני חושבת שיש לי צירים.‬ ‫יש חדר שבו המים יכולים לרדת?‬
‫טוק, טוק.‬ ‫-תודה לאל, כל כך משעמם לי.‬
‫את נראית פתטית.‬
‫הבאתי ממתק תות-לקריץ.‬ ‫-הבאת את הממתק שאת אוהבת?‬
‫על לא דבר. תעשי לי מקום.‬
‫המיטה שלך כל כך נוחה וחמימה.‬
‫זה מכל הפלוצים שתקעתי.‬
‫את מה-זה דוחה.‬
‫לא ידעת את זה?‬
‫אוואן.‬ ‫-היי.‬
‫הלך התוספתן?‬
‫הלך. הוא יחסר לי.‬
‫מצטער.‬
‫עכשיו אפשר להבין את תקרית לחם הבננה:‬
‫התוספתן שלך שנא לחם בננה.‬
‫אולי כדאי שאלך.‬
‫לא, תישארי.‬
‫אני רוצה את אהוביי לידי.‬ ‫אין לדעת כמה זמן נותר לי.‬
‫הבאתי לך את זה.‬
‫כבש?‬ ‫-כן.‬
‫הוא קצת מוזר אבל...‬
‫אבל יש סיפור מאחורי...‬ ‫-לגמרי מוזר.‬
‫אלוהים, תראי, הוא עצבני.‬
‫הוא כל כך עצבני.‬
‫תעיפי אותו.‬
‫שעת סרט?‬ ‫-כן.‬
‫בוא תיכנס.‬
‫יופי.‬
‫תודה.‬ ‫-טוב, חברים.‬
‫מה היה לנו כאן.‬
‫היי, סאם!‬
‫מוכן לחוויה מתקנת באוליב גרדן?‬
‫אני מרגישה שאלוהי האהבה מרוצה מאיתנו.‬
‫חדשות טובות. אימא שלך מוכנה‬ ‫לטפל בסוקולנטים שלי בהיעדרי.‬
‫יופי.‬ ‫-אני יודעת! נורא מרגש, נכון?‬
‫יום הסקס הראשון שלנו, 28 ביוני.‬
‫בטח בסביבות...‬
‫רבע לעשר. אני צריכה שעה לעיכול האוכל.‬
‫רגע, 28 ביוני?‬
‫פספסתי את היום הראשון להרשמה לקורסים!‬ ‫-רגע, לא! לאן אתה הולך?‬
‫לא יישארו לי קורסים טובים‬
‫ואז אקבל רק את הקשים ואכשל.‬
‫לא, סאם, תחזור לשבת.‬
‫עוד אפשר להציל את זה.‬
‫בבקשה, רק לא פה.‬
‫קח מקל לחם. הם חמים.‬
‫הכול באשמתך.‬
‫הסחת את דעתי בדיבורים על סקס.‬
‫אני מת כבר שתעזבי!‬
‫תכננו חוויה מתקנת באוליב גרדן!‬
‫סליחה.‬
‫אני הולך לפגוש את החבר'ה, את מוכנה?‬
‫אולי עדיף שתלך בלעדיי.‬
‫זה בעצם יותר הקטע שלך.‬
‫באמת?‬
‫כן. תיהנה.‬
‫תראי...‬
‫את צודקת שאני מתחמק...‬
‫מהשיחה הרצינית שלנו כי אני לא...‬
‫לא יודע מה לומר.‬
‫אבל אם נדבר עכשיו, אני...‬
‫לא. לא, אפשר לעשות את זה כשיתאים לך.‬
‫רק תדע שלא אוכל לחכות לנצח.‬
‫ועוד משהו.‬
‫לא הדלקתי שם נר.‬
‫עישנתי סיגריה.‬
‫סיגריה סודית.‬
‫וחלק ממנה נפל על המיטה שלך ו...‬
‫אז אני מעשנת עכשיו.‬
‫לפחות פעם אחת.‬
‫אני מחביאה אותן בין מקלות הכביסה.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫מה אתה מסתובב לך כמו ג'מוס?‬
‫בגלל פייג' פספסתי את היום הראשון‬ ‫להרשמה לקורסים.‬
‫וזה באשמת פייג'?‬
‫כן, כי היא הסיחה את דעתי בהבטחה לסקס.‬
‫הבעיה בזה שהחטפתי לך לעתים כל כך קרובות‬
‫היא שזה איבד כל משמעות.‬
‫כי עכשיו זה באמת מגיע לך.‬
‫אחטיף לך בכל זאת.‬ ‫-היי!‬
‫היא לא ניסתה להסיח את דעתך, אידיוט.‬
‫היא אוהבת אותך ורצתה שתהיה הראשון שלה.‬
‫ואתה התנהגת כמו בחור טיפוסי‬ ‫ודעתך הוסחה באשמתך.‬
‫לא.‬
‫אולי.‬
‫אוי.‬ ‫-כן. תראה...‬
‫אני יכולה לצחוק על פייג',‬
‫על הפטפוטים המטופשים שלה‬ ‫ועל קשתות השיער שלה כל היום‬
‫אבל הגברת קולטת אותך‬
‫ויש לך מזל שהיא שלך.‬
‫נתנו לך לשמור על התוספתן בצנצנת?‬
‫יש אפשרות כזאת?‬
‫לעזאזל.‬
‫איפה אוואן?‬
‫לא יודעת.‬
‫היי. אתה הולך?‬
‫כן, חשבתי שכדאי שאתן לך לישון.‬
‫חכה.‬
‫לא סיפרת לי את הסיפור על הכבש.‬
‫הכבש שאת שונאת?‬ ‫-אני לא שונאת אותו.‬
‫אני לא.‬
‫תראי, לא אכפת לי...‬
‫שתשנאי את הכבש.‬
‫הוא טיפוס מוזר.‬
‫פשוט...‬
‫אין לי מושג מה עובר עלייך.‬
‫את מתנהגת משונה לאחרונה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני פשוט מרגישה...‬
‫שהכול כל-כך טוב בחיים שלי עכשיו,‬ ‫ואני לא רוצה לעשות משהו שיקלקל את זה.‬
‫זה כל כל מטופש.‬
‫כן.‬
‫את זוכרת כשנפגשנו בפעם הראשונה‬
‫ושמעת שמועה ש...‬
‫אכלתי כבש חי?‬
‫כן, עדיין לא ראיתי הוכחות חד-משמעיות‬ ‫שזה לא קרה.‬
‫טוב, אז...‬
‫הטיפוס העצבני ההוא למעלה בא להזכיר לך‬
‫שלא משנה מה יקרה...‬
‫אפילו אם תאכלי כבש חי...‬
‫אני תמיד אוהב אותך.‬
‫תמיד.‬
‫זה כל כך מטופש...‬
‫בואי הנה.‬
‫את מאוד רגשנית היום.‬
‫אולי בתוספתן היו כל האיכויות הקשוחות שלי.‬
‫ועכשיו הוא הלך.‬
‫זה בהחלט נשמע מאוד מדעי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫הקטע בכל מסע מחקר,‬ ‫אפילו אם מדובר בסיבוב בשכונה,‬
‫הוא שלעולם אי אפשר להיות מוכנים לגמרי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. הוא היה צריך ללכת הביתה.‬
‫אני הולכת לישון אצל אוואן בסופ"ש הבא.‬
‫תוכלי לחפות עליי?‬
‫כן.‬
‫אחלה.‬
‫הו, שלום.‬
‫באת שוב להגיד שהרסתי לך את החיים?‬
‫אני ממש לא חושב ככה.‬
‫כל האנשים באוליב גרדן כן חושבים ככה.‬
‫וזה שקיבלתי קינוח חינם, לא שיפר את המצב.‬
‫פייג', אני מצטער.‬
‫נתקעה לי בראש המחשבה על ארבעה מתוך חמישה,‬
‫ואז נתקעה לי בראש המחשבה על סקס,‬
‫ולפעמים קשה לי לחשוב‬ ‫על יותר מדבר אחד בבת אחת.‬
‫אני יודעת.‬
‫וצר לי שהסחתי את דעתך.‬ ‫אני יודעת שאתה מודאג בקשר לקולג'.‬
‫לפעמים אני שוכחת שאתה מתמודד‬ ‫עם אתגרים שאני לא מעלה על דעתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫השגת את כל הקורסים שרצית?‬
‫כן, חוץ מאחד.‬
‫בסוף נאלצתי לקחת‬ ‫קורס בסוציולוגיה בשם "אתיקה".‬
‫נשמע טיפשי.‬
‫טוב...‬
‫אני נוסעת מחר והוריי למטה,‬ ‫אז סקס לא בא בחשבון עד שאחזור לחג ההודיה.‬
‫זה יספק לנו עוד על מה להודות.‬
‫בסדר.‬
‫וסאם?‬
‫אני בטוחה שתהיה האחד מתוך החמישה.‬
‫כי בשבילי אתה אחד ממיליון.‬
‫אין בזה שום היגיון.‬
‫תרגום כתוביות: מיכל קושניר‬