FA QUINZE ANYS
- Hola? - Fet. Tenim confirmació de l'MI6.
L'objectiu està present. Us toca.
Entesos.
Amor, han trucat. Estàs llesta?
- Va, que se'ns fa tard. Som-hi. - Sí, ja vinc.
- M'ho has dit fa cinc minuts. - Un més i prou.
Et conec. Dius això i després en són vint.
Vaig a treure el cotxe.
No. És una festa per a nens.
Potser hauria de…
- L'altra també. - Sí?
I… això.
Caram. Quin cotxàs.
Sabeu que teniu un límit de despeses, oi?
No pots escassejar quan vas encobert. Ho vas dir tu.
Recordes Macau?
Vas perdre mig milió per quedar bé amb la Tríada.
Farem una cosa. Si us en sortiu, el cotxe és vostre.
De debò?
- No. - Ja deia jo…
Sou comerciants d'armes francesos.
L'autèntic matrimoni Lemieux està indisposat.
Concentreu-vos. Som-hi.
Balthazar Gor.
Ex-KGB, ara cap de la Volka
i un dels terroristes més perillosos d'Europa de l'Est.
És la festa del seu fill, però aneu amb compte.
Socialitzeu i intenteu trobar-lo.
Als monitors no el veiem.
Mira. Tot això per a un marrec de vuit anys?
Aquell nen serà un imbècil.
Hi ha moltes maneres de carregar-se un nen.
Acosta-t'hi. Allà.
Au va, no fotem.
- Què? - Com?
Ja em va semblar un perill. Us heu enrotllat, oi?
Fem els nostres papers per a la missió.
És de primer d'espionatge, Chuck.
Si avui us enxampen, mentiu millor.
Ens apanyarem. Ja ho saps.
Veiem el Gor.
Bé. Ja sabeu què fer.
Mescal amb taronja.
Hola. Soc Mélodie Lemieux.
Li volia dir que té una casa preciosa.
Em dic Gor.
Balthazar Gor. És un plaer.
Igualment.
- Gaudeixi de la festa. - Gràcies.
Tinc la veu i l'empremta.
Molt bé. Ara, la caixa forta.
A dalt, despatx del Gor.
A veure si l'empremta ens serveix.
Balthazar Gor.
- Tenim el dispositiu. - Bé.
- Què és? - Saps què és una clau SCI?
- Què? - Sistema de control industrial.
És una clau mestra
per a les infraestructures més importants.
Plantes, preses, reactors nuclears…
- El Gor podria muntar un altre Txernòbil. - Queda clar. És greu.
Sortiu per l'escala est. Ràpid.
Ben fet. Aneu al punt de trobada.
Baron Andrews de l'MI6 serà allà.
I, Emily, no li parlis de la clau.
Sé que vau tenir alguna cosa, però…
no confiem en ningú.
- Emily. - Baron.
Sort que estàs bé. Estava angoixat.
- Ja, et veig pàl·lid. - Matt.
Emily, ¿quan tornaràs a Anglaterra
a un servei secret com Déu mana?
Quan contractin agents decents.
Bé, però, com a agent de viatges, ho fas de conya.
És de l'MI6, no el ratllis. Els estatunidencs sou uns bèsties.
Te la perdono.
T'has alterat?
- Estàs gelós? - De què?
No ho sé. Et noto gelós.
- Pel meu accent? - No.
És per com ets, però l'accent no ajuda.
Faríeu una parella molt bufona.
Bon viatge, Emily. Sempre és un plaer veure't.
La clau.
No el ratllis. Adeu-siau.
Vostè disculpi, i gràcies pel te.
M'imites fatal.
Hola, soc el Dylan. Els agafo les maletes?
No, gràcies. Beurem. Ens portes xampany?
- Esclar. - Genial.
De fet, jo no en voldré. Gràcies.
No en vols?
- No. - De debò?
Sempre brindem després de la feina.
Ja, però amb l'altura i la deshidratació,
ara mateix no em ve de gust beure xampany.
A veure… aquí passa alguna cosa.
- Sí? - Sí.
No sé què, però a tu et passa alguna cosa.
- Estic embarassada. - Què has dit?
I és teu.
Bé…
He suposat que és meu, però…
- No estàs amb ningú més, oi? - No, i tu?
No. Només estic amb tu.
I n'estàs segura?
Bastant.
Mare meva. Això és una escala reial de…
tests d'embaràs.
Hi he pixat a sobre, així que…
Escolta, no sé què estàs pensant,
però bé…
No fa tant de temps que estem junts i…
Compta amb mi.
Què?
Que comptis amb mi.
Fins al final.
La meva persona preferida crearà la meva nova persona preferida.
Compta amb mi.
Tens un bon bec.
Perquè soc sincer.
De fet, D, xampany!
Una ampolla. Beuré pels dos.
Tindré un bebè.
Enhorabona. És una gran notícia.
Segur que et sembla bé?
El que jo sé per experiència
és que els fills i aquesta professió no s'avenen gaire.
Doncs jo també sé per experiència què és no tenir família.
- És el que sempre he volgut. - Jo també.
Què?
Què passa? Em put l'alè?
- Estàs bé? - He de…
Em refrescaré la cara.
Ho sento. El bany està fora de servei.
- Són onze hores de vol. - Ho lamento.
Matt, el bany està fora de servei.
- Deixa-la. - Volem la clau.
Entesos.
És aquí. Deixa-la anar.
Em!
- Què fas? - Només n'hi ha un.
- No! - Em, no tenim temps!
Cuida el bebè.
Em, què fas?
Agafa't fort.
- Agafa't fort tu. - Tens raó.
Veus aquella clariana d'allà?
- Sí, aferra't! - Estic aferrat.
Ostres, estem vius. Vinga, corre.
Què? Estàs bé?
Algunes costelles trencades, res greu.
Em, no podem continuar així,
i sobretot amb la criatura.
I què fem? Ho deixem i tornem a la vida civil?
Sabien que érem a l'avió.
Era una trampa.
I què? Ens esfumem?
Pensaran que hem mort quan l'avió s'ha estavellat, oi?
- Sí. - Aprofitem-ho per desaparèixer.
Sí, i girar full. No podrem contactar amb ningú.
Jo ho puc fer, estic sol. Però tu tens la teva mare.
- Hi hauràs de renunciar. - Ja.
No em perdré res.
I el Chuck?
És amic nostre. Això és la nostra família.
Ho entendrà.
Renunciem a tot el que hem aconseguit?
A la nostra vida, l'única que coneixem?
Sí, perquè tot acaba de canviar.
Si no tingués tanta força a les cuixes,
series mort, saps?
Salvat per les teves cuixes.
I no ens hem mort.
- Ho farem? De debò? - I tant que sí.
Escolta, no sé on anirem, ni què farem, però…
Ens en sortirem.
Compto amb tu?
Fins al final.
- Toquem el dos. - Sí.
AVUI
Nena, digue'm quin dia és!
El dia que el meu home ho petarà.
Dia de partit!
- Escolta. - Què?
Si guanyem i ens classifiquem,
no dic que serà perquè soc un gran entrenador, però potser serà…
Perquè ets un gran entrenador.
- És sexi? - Sí.
Saps com és el meu estil?
- Digues. - Messi-ànic.
Ai mare.
Merda. Tornaran a fer tard.
Alice! Leo! A esmorzar!
Leo, deixa la consola!
És una endevina!
Alice, vinga!
- Afanya't! - M'estic rentant les dents!
Vint minuts rentant-se-les? Està amb el coi de mòbil.
Ja t'he dit que, si et molesta, l'hi treus i ja està.
- Treu-l'hi tu. - M'aterreix.
Ja. Fa por, oi?
Sobretot quan et mira així.
Alice, les dents et brillen!
Ja vinc!
Recordes quan ens estimava?
No ho recordo. Fa segles d'això.
Reprenc els dilluns de pel·li amb la mama?
Potser és bona idea.
Podríem veure Creed, Creed II…
- Massa oli corporal. No sé… - Tu creus?
Què feies amb la teva mama als 14 anys?
Als 14 anys?
La van enviar a Beirut i es va oblidar de dir-m'ho, així que…
- Mal exemple. - Sí. És una joventut molt diferent.
Com vas, col·lega?
- Estàs bé? - Sí.
Anit et vas quedar jugant quan ja era l'hora de dormir?
No.
Sí, d'acord. Ho sento.
T'has acollonat de seguida. T'havia cregut.
Has d'aguantar més.
- Entesos? Practica. - Què?
T'emprenyes per això?
No. Va, no l'animis a mentir.
Si vosaltres mentiu sempre.
- Com? - Què has dit?
Et vaig sentir parlar en rus amb el de l'aire condicionat.
- Per què? - Bobby Brown cantava:
"Hi tinc dret." És per això.
- Parles rus? - Una mica. Com…
- Do svidaniya o… - Què?
Sputnik, Gorbatxov, vodka…
Parlàveu de l'aire condicionat.
El vostre pare i jo vam aprendre una mica de rus
al Cos de Pau.
No va ser a Colòmbia?
- On us vau conèixer. - Sí.
- Exactament. - Ens vam conèixer allà.
- A Colòmbia. I després… - Vam anar…
- A Belize. - Rússia.
Belize és a prop de Colòmbia.
Sí. Exactament.
Colòmbia, Belize, Rússia.
- Sí. - Vam viatjar molt.
La pau es treballa.
I no només això, kushay zavtrak.
Què vol dir?
- "A esmorzar." - "A esmorzar."
Aquesta tarda tinc uns encàrrecs.
Pots anar tu a la tintoreria?
- Sí. - I hem de fer la compra.
Ens falta de tot.
D'acord.
No beguis cola light tan aviat al matí.
Diria que evita el càncer.
- On ho has sentit? - Dona-me-la.
No en beuràs més.
Ei, treu-te els auriculars.
- Què? - Vigila.
- Què escoltes? - Segur que ni et sona.
Ja. Segur que no.
Només volia saber si tens plans després del partit.
- Per què? - Doncs, he pensat
que podries convidar unes amigues,
fem uns còctels sense alcohol
i ens posem al dia de les tafaneries.
Vaig a estudiar a casa de l'Annalise.
- Segon fracàs. - Ja.
Esclar. T'encanta estudiar.
Doncs dilluns tinc temps lliure.
Vols que fem nit de pel·li?
- No cal. - De debò?
No cal? Segur?
Entesos.
Jo m'hi apunto.
- De debò? - I tant.
- També a Creed III? - M'empastifaré amb oli.
Com Michael B. Ja ho saps.
Molt bé, ja hi som.
Vinga, tresor, que et vagi molt bé a l'escola.
No, jo t'estimo més.
Leo, recorda que avui et passem a buscar més tard, entesos?
Te'l tornes a posar?
És que va de conya.
Registra com dormo, com respiro, fins i tot la tensió.
Tens dotze anys. No tens tensió.
I et va una mica gran, no trobes?
Per això el porto al polze.
Què et sembla si demà juguem a futbol americà?
I els cops al cap?
Passant la bola?
Jo abans jugava.
Potser t'hauries de fer mirar el cap.
Quina hòstia.
A ell li haurien de mirar el cap.
- Ho veus? - Què?
Torna a estar amb aquell.
- D'on els has tret? - Amazon.
- Deixa-la en pau. - És el mateix. I…
s'agafen de la mà.
- Què? - Petó inclòs.
Un petó?
Té un bigotet amb catorze anys?
- Es diu James, i en té setze. - Ni de conya.
- Un petó no… - I aquests?
Què? Amazon.
Jo compro un bufador i t'emprenyes.
No em crec… Merda. Què fem?
- És ella. - Contesta.
- Ens ha vist. - Passa.
Espera. Amaga'ls.
Merda. Contesta.
Hola, tresor!
- Mama? - Has oblidat res?
Què coi feu?
No us fot vergonya? Són prismàtics?
Ha estat idea de la teva mare.
Compreu-vos una vida, de debò.
Tornaré després d'estudiar.
- Adeu. - Entesos.
Et vaig dir que li traguessis el mòbil.
Dissimula una mica.
"Compreu-vos una vida"? Aquesta és la meva vida.
I què vol dir amb això? No ho sap ni ella.
La meva vida és la teva vida.
Si em compro una vida, què faràs, tu?
"Mama, on ets?"
"Porta'm aquí." "Porta'm allà."
"No em miris." "Surt de l'habitació." "Vull menjar."
Adolescents… Cada dia igual.
Diuen que t'obliguen a cedir, però no ho aconseguirà.
Ai mare.
No ho he entès. Ho repeteixes?
Alexa, ets una tafanera. No et fiquis en les meves coses.
Et recomano una app per meditar?
JAMES: DE CONYA! ARRIBO DE SEGUIDA.
ANNALISE: SOM A DALT. JA TENIM COPES!
A veure…
Un cop més i prou.
Tant és. Vinga, fora.
- Què fas? - Ai! Què…? Quin ensurt.
- Res. - Doncs no ho sembla.
- És l'Alice. - L'Alice?
Ha mentit. No està estudiant amb l'Annalise.
Per això hauríem de vigilar sempre els nostres fills.
Com fan els altres pares.
No som com els altres pares. Ja n'hem parlat.
Però som espies, literalment. Ens dediquem a això.
Ens hi dedicàvem.
A espiar terroristes i mafiosos. No els nostres fills.
- Mira, això s'ha desen… - No vull mirar.
Ja estava mig fora i s'ha… Què és això?
Què? "Fàstik d mama."
Està mal escrit.
T'ho mereixes, fas fàstic. No ho vull veure.
Ho posaré.
FÀSTIKDMAMA
- La curiositat va matar el gat. - Doncs DEP, gatet.
- Ja està. - Mira, per ficar-hi el nas.
Bé, darrerament, és l'únic que pensa de mi.
Què és…? Mira.
HO PETAREM. APOCALIPSI QUÍMICA.
Què és això?
- "Apocalipsi química"? - Què?
Heu dit "apocalipsi química"?
Un altre cop, després del que va passar?
Què va passar?
No ho sé. Una tal Molly va entrar en èxtasi.
És conya? Mira això.
És al centre, a Adamson, Piedmont.
No desactiva la localització.
És massa fàcil.
És una disco!
- De debò? - Sí!
Ja hi som.
- Quina marxa que hi ha, aquí. - Vols ajudar o no?
- Fa segles que no sortim de festa. - La teva filla està de festa.
Au va.
No ens podem divertir una mica?
- Perdona. Passo. - Perdó.
Mare meva.
Em poses un Harvey Wallbanger?
Salut!
És al pis de dalt.
Alice Amelia Reynolds, marxem.
Ara mateix.
- No estava… - No diguis ni piu.
Ni tu, Bigotis. On vas amb aquest borrissol?
- Som-hi. - Per què no em puc quedar?
Els seus pares passen.
Potser no els estimen.
Ves a saber. Som-hi.
Alice, no marxis. Acabem d'arribar.
Agafa les coses i toquem el dos.
- Va. - Se us ha espatllat la tele per cable?
Per això sou aquí, boomers?
Saludeu, boomers.
"Boomers"?
Sí, iaia. Boomers.
"Iaia"?
Escolteu, xavals. Aparteu-vos una mica, sí?
I fotem el camp.
Ja. I si no, què fareu?
No m'has sentit. He dit que us aparteu una mica
per treure la meva filla menor de la disco.
- Papa! - Jo la veig prou gran.
Escolta, calma't, entesos?
Marxem. S'ha acabat.
No corris tant.
- Hòstia. - No puc respirar.
Ha anat tot molt ràpid. No n'hi ha per tant, oi?
ELIMINAR
I no som boomers. En tot cas, generació X.
Estem a cavall de les dues.
Entre generacions. Vinga, toquem el dos.
- A veure. Com has entrat? Carnet fals? - No.
Deixen entrar gent de catorze anys a la disco?
D'acord. Tinc un carnet fals. Però només és per ballar.
Ha estat idea de Borrissol?
Es diu James, i no t'agrada perquè és blanc.
Com? La teva mare és blanca.
I el James ara mateix no importa.
- L'has espifiat tu. - Sí.
Et fot que vulgui viure la meva vida i no la teva.
- Què? - Au va…
I com m'heu trobat?
Eh?
"Fàstik d mama." Escrit així?
No és una supercontrasenya.
Heu tafanejat els meus missatges en el portàtil?
Els missatges són nostres.
- I aquest mòbil no és teu. És nostre. - Sí.
I ara estaràs castigada a casa nostra.
Per això demanaré el certificat.
Què?
Per graduar-me abans i marxar a l'uni ben lluny.
Ho dubto, perquè no t'ho pagarem.
Ignorarem el que ha passat?
Els heu fotut una pallissa de l'hòstia.
I un era molt bufó.
Aquesta boqueta!
Què? El que més us importa són les paraulotes?
Per què sabeu pegar així?
Vam anar a un parell de classes de taekwondo.
Un parell de classes de taekwondo?
Quan? Amb el Cos de Pau al Japó?
No hem anat al Japó.
El taekwondo és un art marcial coreà.
I no t'imagines el que s'aprèn amb poques classes.
De debò espereu que m'ho empassi? Sou molt falsos.
- Falsos? - Nosaltres? Ja, senyoreta carnet fals.
Jo és que no puc amb vosaltres!
Tu no pots amb nosaltres?
Doncs estàs castigada, a veure si així també pots no poder.
Ja, el que ha dit no té cap sentit,
però no la provoquis si no vols acabar com aquells xavals.
No us suporto!
- Quina bogeria, oi? - Una flipada de cal déu.
Però dolenta i no ho hauríem d'haver fet?
O ha estat una flipada bona per tornar-nos a sentir vius?
- Dolenta. - Dolenta.
- Sí. - Ja. Només preguntava.
Què penses, Em?
A veure, tu saps que adoro aquesta vida.
- Oi? - Però?
No ho sé, és que…
aquesta nit he fet un clic, saps?
És la primera vegada en molt de temps que em sento necessària.
Ets necessària, però no així.
Escolta, bocamoll, has dit als pares on era?
Passo de la teva vida social.
- Almenys jo en tinc. - Ja no.
Deixaràs d'estar castigada quan jo vagi a l'uni.
- Mai somies d'anar a Sud-amèrica? - No.
Per aturar un cop d'estat o muntar-ne un.
El que sigui. Fer una mica de colpisme com abans.
Ja no vull més cops.
Ho vam deixar per una raó, oi?
- Per protegir els nostres fills. - És cert.
Tenies la contrasenya al portàtil.
- Estava amagada. - No gaire bé.
Si m'espien a mi, t'espiaran a tu.
Que ho intentin. Tinc doble factor d'autenticació en tot.
- Ets un flipat. - Ja, però els meus pares no m'espien.
Saps què necessito? Tornar-me a sentir viva.
- Necessito l'adrenalina. - Tresor.
Tornar a ser aquella bèstia, saps?
Tresor.
Sé què necessites.
- Està tot reprimit, oi? - Sí.
Ja. Sé què necessitem tots dos.
No fotis. Això és massa.
És repugnant.
Quin fàstic.
Va!
Vinga!
Va. Una més.
Una altra.
- Et sents millor? - Sí.
Una mica.
Necessitaré una bona dutxa.
T'hi apuntes?
Em sento brut.
- Han arribat bé a l'escola? - Afirmatiu.
- Esperes algú? - No. Jo no.
Chuck?
- Com va, col·lega? Quant de temps. - Com estàs, Matt?
Estic bé.
Com ens has trobat?
Ja.
"Boomers destrossen una festa."
Però no som boomers.
- És el Chuck? - Increïble, oi?
Hola, Em.
Estàs fantàstica, de debò. Tots dos ho esteu.
Vinga, entra.
- No. No tenim temps. - Què?
Si us he trobat, els vostres enemics són a prop.
- Au va, han passat quinze anys. - Sí, no tenim enemics.
- Jo venc puzles a Etsy. - Juguem al Wordle.
Per què vindrien?
Per la clau SCI.
Es va perdre a l'accident.
Vam buscar on va caure l'avió i no hi era.
Només l'estoig i cadàvers de terroristes belarussos.
La clau no.
És impossible.
Recordeu Baron Andrews, de l'MI6?
- Sí. - Un paio pàl·lid.
I escanyolit.
Sí. Què passa?
Va preparar l'avió. Crec que us va vendre als belarussos.
- Em quadra. - De debò? El Baron?
Tinc una bona font.
Col·labora amb el Gor, i us busquen a vosaltres i la clau.
- Però nosaltres no tenim la clau. - No la tenim.
Tant és.
Si la CIA descobreix que sou vius, us detindran.
Us trauré d'aquí, a vosaltres i a…
Chuck!
Corre!
- Afanya't! - Som-hi!
Merda! Si ens han trobat tan aviat, saps què vol dir?
- Els nens. - Sí.
- Ara! - Som-hi.
A baix.
- Avanceu! - Al garatge, va!
Ara!
Accelera!
Chuck! Quin horror!
Hem de poder demostrar que no tenim la clau.
Hem de parlar.
- Què? - No et cabregis.
No prometo res.
- La vaig agafar. - Què?
No podia caure en males mans.
A l'esquerra!
Molt bé.
No t'agraden els jardins? No t'ho carreguis tot.
Estic rovellada.
O despistada, perquè el teu ex ens vol matar.
Vam sortir un cop.
Supera-ho. Només parlava del Manchester United.
Reconeixes que vau sortir. Gira a l'esquerra!
Per què ho vas fer?
Necessitàvem una assegurança per si ens descobrien.
Ens han descobert.
- On és? - A Anglaterra.
- D'acord. - A Foxhound.
- A casa de ma mare? - Està protegida.
Perquè un munt de gent la vol matar.
No podem tornar a fugir. Tenim fills.
- La CIA ens protegirà. - Sense la clau no.
Els l'oferim a canvi d'immunitat, així ens protegiran. No n'hi ha per tant.
Que no n'hi ha per tant?
Has robat una arma ciberterrorista,
l'has amagat a casa de ma mare, amb qui no parlo,
i has mentit durant quinze anys.
Dit així tot junt, sona fatal. A la dreta!
- Està carregant. - Espera.
Se li ha encallat.
No pot ser veritat.
- Va. - Necessitem un altre cotxe.
Ja me n'he ocupat.
Ve el Shane amb un Prius gris.
- Serà a la sortida nord. - D'acord.
Nois, avui sortiu abans.
- Què? - Tots dos, va.
Què passa?
No has menjat res, això passa.
Fica't això a la butxaca. Som-hi.
- Has de menjar. - Esteu alterats.
No, tu estàs alterada.
- I el cotxe? - No et fiïs dels aparcacotxes.
- On anem? - Anem d'excursió.
No preguntis tant i obeeix.
SORTIDES INTERNACIONALS
- A Anglaterra? - Sí. A la vella Anglaterra.
I les classes? I el futbol i les eliminatòries què?
Les classes i el futbol…
Crec que ho han suspès tot.
Què?
Ho hem d'acceptar, la nostra brillant temporada s'ha acabat.
Sí. Ho sento, tresor.
Mama, per què anem a Anglaterra?
És una bona pregunta. Sí.
Perquè anem a visitar la vostra àvia.
- Com? - Tenim una àvia?
Sí. Quina sorpresa, oi?
Escolteu, sé que és difícil d'entendre.
Ho sento molt.
Però no volia que tinguéssiu relació amb la meva mare.
- Jo gairebé no en tenia. - No era morta?
- No vaig dir això. - Vas dir que era morta.
És una qüestió molt subjectiva.
De vegades m'ho semblava,
perquè, no ho sé, era molt freda i distant,
i em va enviar a un internat a la primera de canvi.
No ho veig malament.
Ens vam equivocar i l'heu de conèixer abans no sigui massa tard.
Sí.
- S'està morint? - No.
Bé, sí. Al final tots ens morirem. En aquest vol, per exemple.
- Què? - Matt.
No volia dir això. No s'està morint.
Si ens veieu estranys o estressats,
és perquè ella ens fa sentir així.
"Em." Em fa sentir així. En fi, ho enteneu?
- Sí. - Sí.
- D'acord. - Ho entenem?
No, esclar que no.
Em castigueu per mentir sobre la disco
i tu menteixes sobre la teva mare. És absurd!
Senyoreta, compte amb el to. I abaixa la veu.
D'acord, tens raó. Us dec una explicació.
Però ara no us la puc donar, entesos?
- Mama. - Sí?
No em trobo bé.
- Què et passa, tresor? - Volar em mareja.
Encara som a terra.
- Següent. - Anem…
Primer passarem el control.
El capità ha encès el senyal dels cinturons.
Si us plau…
- Ei. - Sí?
Avió comprovat. No ens han seguit.
D'acord.
- Què passa? - No ho sé, és moment d'explicar-los-ho?
Ara precisament no és el moment.
Em, els ho hem amagat durant quinze anys. Dos dies més no són res.
Tens raó. De fet, mentim per protegir-los.
Per educar-los bé cal mentir.
"Que bé que cantes."
Sí, esclar.
"No podem anar a Disneyland perquè està tancat."
Boníssima. "Els teus pares no tenen tatuatges."
"Fumar porros provoca diarrea."
- "Usem l'àlgebra cada dia." - "…cada dia."
"Pi és igual a mc i collonades."
En fi, que ho estem fent bé.
Així es crien nanos ben equilibrats.
- Sí. - Mentint-los a la cara.
Gràcies per confirmar-m'ho.
De seguida el personal passarà…
Ei, bon dia. M'alegra que hàgiu descansat.
Ho heu vist? Aquests coixins ridículs van bé.
ELS DONEM LA BENVINGUDA A LONDRES
- Passaports, si us plau. - Tingui.
- Hola, bonica. - Hola.
La família Baker.
- Gràcies, senyora. - A vostè.
Vinga, és per allà. Sortiu.
No us atureu.
Vinga.
Pugem a aquell bus. Som-hi.
Pròxima parada: pàrquing de llarga estada.
Bé, sembla que baixem aquí. Entesos?
Admeteu que és estrany.
Hi ha coses estranyes bones, com escoltar encara Michael Jackson.
Vinga, som-hi. No us separeu.
Soc el Gor.
Són aquí. Heathrow, pàrquing G.
Bé. Mantén-me informat.
Perdoni. Ho sento.
Molt bé. Ja hi som.
Què en penseu?
És un pàrquing.
Sí.
- On va? - A buscar el cotxe de lloguer.
Heu llogat això?
Sí. Pugeu.
Sí, els he vist.
Una família maca. El pare és guapo.
No ens cal la seva opinió, agent. Gràcies.
- Entenc que faci 15 anys que la busques. - No la busco a ella.
Busco la clau SCI.
No es distregui, agent.
Han tornat per alguna cosa.
Sabran passar desapercebuts.
Ja.
Els fills.
Són prioritaris.
- Sí? - Sí.
Vull els enregistraments de tot l'aeroport.
Mòbils, empremtes digitals…
Deixaran alguna pista.
Quin fàstic.
És repugnant.
De quina marca és aquest tabac?
- Un encenedor? - Dona-me'l.
Som a Europa. Tot és una mica diferent.
Almenys el cotxe té wifi?
No en té. És un viatge sense internet.
De fet, per què no doneu els vostres mòbils a la mama?
- Què? - Què?
Desconnecteu.
Així no haurem de pagar despeses d'itinerància.
Potser us compro una SIM d'aquí.
- No pot ser. - I tant que sí.
Se'm cansa la mà, nois.
Vinga.
Gràcies.
Leo!
Desconnectats.
- I ara què fem? - Què vols dir?
Parla amb la teva germana, coneixeu-vos.
"Com estàs? Què fas?" "T'agrada Anglaterra?"
Sou en un altre continent.
He vist un Costco.
No critiquis el Costco. T'hi pots passar tot el dia.
Posarem una mica…
Una mica de música.
- Aquesta cançó és l'hòstia. - No.
Esteu de conya?
Hem de fer benzina.
Mengem alguna cosa, si us plau?
Doncs sí, allà mateix.
- Bé, nois. - Ens doneu pasta?
Sí. Dona'm la motxilla.
- Va, passa-me-la. - Sí, ho sento.
Fem benzina. Entreu i compreu coses per picar.
Afanyeu-vos.
Escolta, vull el canvi.
- I uns M&M'S. - Entesos.
Què vols?
Esmorzar.
- Un esmorzar anglès típic? - D'acord.
Per a tu. Bon profit.
Té alguna cosa més sana per al colesterol?
No. Botifarra de sang.
- De sang? - Sí.
- Mare meva. - Ja ho pots ben dir.
No és per això. Mira.
Per què em dic Jeffrey Baker?
I per què diu que som d'Alabama?
És al·lucinant. S'emprenyen amb mi per un carnet fals
i ells falsifiquen noms, passaports, de tot.
Efectiu o targeta?
Efectiu.
Tingui.
Escolta, et pots connectar amb això?
Sí, però els pares no ens deixen.
El senyor i la senyora Baker?
Va, connecta-t'hi.
- Bon profit. - Gràcies.
I si són criminals i hem fugit del país?
Què? Ni de conya. No són criminals.
Juguen a pickleball.
- No vol dir res. - Miren programes de jardineria.
Leo.
Fan la seva pròpia massa mare.
Quant de temps tenim?
D'aquí 45 minuts els d'Immigració ens descobriran per reconeixement facial.
D'aquí una hora i mitja hauran revisat les càmeres de fora.
Després, descobreixin o no el cotxe, uns altres 30 minuts a tot estirar.
Doncs no tenim temps de saludar la meva mare.
Ens sobra temps per saludar-la.
Dos minuts. N'hi haurà prou per traumatitzar-los.
Recorda que no només ens busca el Baron.
Escolta, aconseguim la clau,
la donem a la CIA i recuperem la nostra vida.
- Així de fàcil. - Els fem patir tot això.
Soc una mare horrible.
Jo tampoc soc el pare de l'any.
- A més, ets una mare increïble. - Doncs no m'ho sembla.
I saps que ens ho retrauran tota la vida.
Què passa? Digues.
- S'han aturat. Estem fent voltes. - Envia'm la ubicació.
Necessitarem reforços.
Entesos. Ara els demano.
Com saps que venen a vendre-la?
Perquè els conec molt bé.
NÚMERO PRIVAT
Sí? Genial.
Gràcies.
Gasolinera a 5 km al nord, som-hi.
Trobes res?
Hi ha un Jeffrey R. Baker.
Va néixer a Huntsville, però va morir el 1952.
- Ho sabia. - Això no demostra res.
Escolta, el millor que pot passar és…
que no s'adonin de res.
De totes maneres, mai fan cas del que dic o faig, així que…
Però què collo…?
Merda!
Hòst…
Fem alguna cosa?
Què faries tu?
Mira que ets negativa.
- Truqueu al 911! - No som als EUA!
- Mama! - Està bé. No és greu.
Els nens.
- Papa. - Marxem.
- Què passa? - Va.
- Tens el canvi? - No.
- Els M&M'S? - Qui són?
- Per què us baralleu? - Correu. Tranquil·la, Alice.
Vinga! Som-hi!
- Vinga, pugeu al cotxe. - No. Us hem vist.
I què hem fet?
T'hem ensenyat a qüestionar l'autoritat, però puja al puto cotxe.
I dius paraulotes? Vinga.
Va. Els cinturons.
Pugeu!
Qui era aquell paio? L'has atropellat!
Per què disparava?
- Tranquils, tot anirà bé. - Som còmplices?
És el Baron.
Són ells.
Fes mitja volta.
És una pistola?
Papa, què coi fas?
- Per l'altre carril! - Alice, sé per on vaig, entesos?
Què passa? Per què els voleu matar?
No volem matar ningú.
O ja l'haurien dinyat.
I tant.
Escolteu, no passa res.
- Que no passa res? - Sí.
El papa ha disparat al camió, ha muntat un llançaflames i tu has matat una tia.
No he matat ningú. Només l'he deixat inconscient.
Una "tia" no.
La teva mare gairebé pela una "dona". Respecta-la.
- Digueu-nos qui sou. - D'acord. Calma.
A veure, escolteu.
La vostra mare i jo som…
- Érem AEIR. - Què?
Agents encoberts d'intervenció ràpida per a la CIA.
- Érem espies. - Éreu espies?
- Sí. - Com Jason Bourne?
- Sí, però sense amnèsia. - Sí.
Sabia que ens amagàveu alguna cosa,
però no pensava que moléssiu tant per ser espies.
No molem per això.
Sí, no és per això.
- Apallissaries el pare de Connor? - És vegà.
I el de Sydney?
Tu l'has vist?
- I tots els pares de l'escola? - Podria, però no tots alhora.
Però ja no apallissem ningú, entesos? Ens vam jubilar.
No ho sembla. Aquells també eren espies?
Eren terroristes o potser mercenaris a sou.
Què és millor?
Els terroristes tenen una ideologia i els mercenaris maten per diners.
Sé que tot això és aterridor, però us protegirem.
És el que fem.
Ho esteu fent de conya.
Ho faríem millor si no ens haguessin localitzat.
No podeu estar una hora sense internet? Què era tan urgent?
Buscàvem qui sou realment.
Què?
Tresor, som els vostres pares. Això som.
Esclar.
Un moment. Allò té connexió a internet?
- Sí. - Caram, col·lega.
Ets molt murri. A veure?
Òndia!
Però què…?
- Els videojocs són molt violents. - Els videojocs?
Quina punteria.
Ha tingut sort, Wendy. No n'hi ha per tant.
Sabia que era bo, però no que ho fos tant.
Gràcies.
Tatuatges de presó txetxena. La Volka?
Com sabies que eren a la gasolinera?
No havíem localitzat els nens.
Vaig punxar els telèfons de la Volka.
Tenien la clau fa quinze anys.
- He pensat que la voldrien. - Bona intuïció.
Gràcies per fixar-t'hi.
Hem rastrejat les xarxes dels nens.
La consola s'ha connectat.
El que has dit: els fills.
Ara que ens han vist, no ho sé…
Vull el senyal via satèl·lit del Land Rover.
La trobarem.
"Els", cap.
"Els" trobarem.
Sí.
Trobaran el camió.
No guanyarem gaire temps.
Escolta, potser val més que parli més jo.
Així no hi ha brega entre vosaltres, saps?
Sí, em sembla bona idea.
Digue-li que uns assassins professionals van cap a casa seva i el perquè.
Què?
FINCA FOXHOUND
Vinga, desperteu-vos.
Leo, Alice, ja hi som.
Però… l'àvia viu aquí?
Sí. Aquí és on em vaig criar.
I d'on anhelava tocar el dos.
Al·lucino. Ets de la reialesa? I nosaltres?
No.
La vostra àvia va fer feines bastant tèrboles
en els anys 70 i…
Em.
- Què? - Va.
Posa el codi.
Anem a veure la iaia.
Caram, l'àvia té una mansió de l'hòstia.
Per què volies marxar d'aquí?
No fotis.
Per això.
- Hola. - Vaja.
Sou vosaltres.
Hola. Continues matant coses, oi?
No em provoquis, que encara tinc bona punteria.
Són els teus nets. No els hi disparis.
Els veig molt més grans que a les fotos.
Fotos?
Sí. El Matthew em va enviar algunes fotos.
De debò?
- Hola, maco. - Com vas?
Les hi vaig enviar per diferents països perquè no les rastregessin.
Així l'àvia podia veure créixer els seus nets,
perquè els nens creixen, sabeu?
I mai les ha publicat.
T'abracem o què?
No.
No, soc britànica. No ens abracem.
- Porta'm l'ocell mort. - Agafa'l. Està armada.
No tinc ni idea del perquè d'aquesta visita,
però veniu.
No passa res.
- Deixa'l. - Sí.
Emily, recordes casa teva, oi?
És inoblidable.
És flipant.
No entreu allà.
No toqueu res.
Òndia. Això sembla Fort Knox.
Els vostres fills sempre són tan tafaners?
- Són curiosos, mare. - Són porquets tofoners?
Bé, us serveixo alguna cosa?
Ets molt amable, Ginny,
però venim a recollir una cosa i marxem.
Potser ens podríem veure un altre dia.
Ni parlar-ne. Ja sou aquí.
És massa d'hora per beure, Ginny.
La seva superioritat moral.
Ser estatunidenca era el seu destí.
Encara parla de mi com si no hi fos.
Perdona, filla. És el costum, perquè mai hi ets.
Per a tu. Mescal amb taronja. M'equivoco?
Com ho sabia?
I tu, preciosa?
Ja beus ginebra?
Està de conya. És broma.
Compte, que vinc xop de suor!
- Rateta Ginny. - Com?
I la meva beguda energètica de magrana? Em moro de set.
Quatre persones noves.
Hola. Amics o enemics?
És el meu Nigel.
Hola. Mare meva.
Caram.
Hosti, tu. Amb llengua.
Renoi.
Perdó.
I lamento això. No esperava visita.
Jo no esperava això.
- Estava en ple entrenament. - Per a què?
Per a quan ella em vegi a punt per a l'MI6.
Soc el seu petit projecte especial.
Homenot meu.
Ella és la meva filla.
- No. - L'Emily.
- No fotis. - Sí, l'Emily.
Emi.
I el seu marit,
el ben plantat Matthew.
- El Matty. Sí, estava clar. - I els seus fills.
L'Alice i el Leo.
Ai, adoro els nens.
És cert.
Per la vostra innocència, per com us fascina tot.
Us he de fer una pregunta, i la faré sense embuts.
Em podríeu dir avi?
Què? No.
Ja, bé, entesos. És complicat, oi?
En fi, espero que vosaltres no em vegeu com a un pare.
- Com dius? - Perquè el que realment vull…
Matty, Emi, és que em considereu el vostre amic.
Diria que no.
A veure, us serveixo ginebra o no?
No.
Tenen catorze i dotze anys.
- Beuen aigua o suc de taronja. - Sí…
A veure, per què no anem al gra? Hem de fer molta feina.
Nigel.
Els ensenyes la casa?
Als nets?
Jo me n'ocupo. És el meu deure d'avi, rateta Ginny.
Bé, us agraden les coses al·lucinants?
Us ensenyo un despatx guapo?
- Sí. - Som-hi.
A veure què tenim.
Tingui, senyor.
"No és pel teu accent, és per com ets."
Matt, ets molt previsible.
Pobra, deu estar morta d'avorriment. Gràcies.
- Què? - La clau.
Sabem per diferents canals que tothom la busca.
I el cotxe?
Els satèl·lits l'han localitzat aquí.
- Però l'hem perdut fa deu minuts. - Genial.
El més probable és que siguin en aquesta zona.
Una antiga fàbrica d'armament. Un estable.
- Un hipòdrom. - I què és això?
No ho sé.
Està a nom d'una organització amb seu a l'illa de Man.
Foxhunter SL.
Foxhunter?
De què em sona?
Ginny Curtis.
És una llegenda de l'MI6.
Escolta, Ginny,
quan l'Emily i jo vam desaparèixer,
- vaig agafar una cosa valuosa. - Cal estar en posició de força.
Salut.
Per això m'agrada.
Espera, no ha acabat.
Com veieu, aquí no hi ha res que moli.
És el teu despatx? A què et dediques?
A què no em dedico, deus voler dir.
Em referia a la teva feina.
De què treballes?
Aquí guardo l'equip,
per dir-ho així.
Ho domino tot.
Tinc sais. Tinc nunchakus.
Tinc una porra. El lumbago…
Estrelles ninja, amb això soc un crac.
La paret. Puc tocar qualsevol cosa.
- Ho provaré. - Compte, que tallen.
Llança-la, però no te'n sortiràs. Ves amb compte.
Per… Sí.
Jo encara no ho he aconseguit. Ho has… fet bé.
Increïble. En llances una?
Vaig a veure si trobo el bany.
Esclar. Una estrella no en necessita una altra per brillar.
Per fi: cigarrets ultraviolats, rellotge làser i paraigua antibales.
Un paraigua antibales?
Si vols ser espia, has d'estar preparat per absolutament tot.
L'anell és per a això?
No, això controla com dormo.
La teva àvia no sol deixar-me dormir.
Perquè ronca.
Tu també en tens un! Bessons!
Escolta, Ginny.
La vaig…
amagar aquí.
I suposo que algú li va al darrere.
Sí.
Així que, després de tant de temps,
m'acabes portant els teus problemes a casa.
No tot gira al teu voltant.
Ja, per experiència, tot gira al teu voltant.
He intentat durant tota la meva vida no assemblar-me a tu.
Ser la mare que tu mai vas ser.
Afectuosa, estable, protectora.
- Controladora. - En absolut!
Present.
Present en la vida de la meva filla.
- I com et va? - La veritat és que va molt bé.
Bé, ara que això ha quedat clar…
Ja ho deia jo.
La teva filla t'odia.
Has renunciat a tot per ella i, així i tot, t'odia.
D'acord.
Jo podria viure amb el motiu del seu odi.
Però tu pots, sabent per què t'odio?
"Odiar" és una paraula forta.
- Podríem trobar… - Tant és.
Jo vaig fer una cosa que tu no vas fer:
vaig prioritzar la meva família.
Però hem acabat igual, oi?
Tant és com siguis com a mare. Les adolescents es rebel·len.
Jo ho vaig fer, tu també. I la teva filla fa el mateix.
La teva única esperança
és haver-la criat prou bé perquè s'espavili sola
i perquè un dia vulgui tornar a casa.
Per què voldria tornar jo?
T'has convençut
que et vaig enviar cruelment a un internat dels Estats Units
per facilitar-me la vida.
Però has oblidat molt oportunament que m'ho vas suplicar.
I, ara,
m'agradaria estar una estona amb els meus nets.
Sospito que no en tindré gaires ocasions, d'ara endavant, oi?
Cap, no ho entenc.
Hi ha relació?
No ho sé. Feu tres equips per escorcollar les zones.
Visitaré la senyora Curtis si m'hi autoritzen.
Esperem l'autorització?
Sí, Wendy. No irrompré a casa seva i posaré en risc la meva carrera.
Sí, tinc informació.
Ara t'ho envio.
T'ho pots creure? M'acusa a mi de voler marxar.
Sí, és especial, però no deixa de ser la teva mare.
Per aquí?
Vinga.
Aquesta ens la vam fer just abans que marxés a l'internat.
M'encanta com somriu.
Malgrat que ara veig que era de felicitat perquè se n'anava sola.
Però, quan era adolescent,
mai em va semblar que volgués estar amb mi.
Encara que jo tampoc vaig estar gaire amb ella, oi?
Vaig dedicar la vida al servei.
Això no em va deixar gaire temps per a ella, la veritat.
Jo no… odio la meva mare.
Ja ho sé, preciosa.
I tampoc crec que ella m'odiés a mi.
Va dir que eres morta.
Bé, jo no era perfecta, ni de bon tros.
Vols un te, tresor?
De bombolles?
Com?
Ho sento, no bec te.
No beus te? Ni ginebra?
I, segons l'Emily, la mala mare soc jo?
Això ho hem de solucionar. Vinga.
Endavant!
Som-hi!
PROGRAMACIÓ PER A DUMMIES
- Saps programar? - Programar?
Sí. Sé programar, sí.
M'encanta tot això. RA, RV, ASMR, els codis QR… Tot el que tingui erres.
Cal ser expert en tecnologia per entrar a l'MI6.
Has de ser James Bond i Q alhora.
Tu hi entraries segur.
Series el candidat ideal.
Per què?
Els teus pares són espies. Ho duus a la sang.
No m'assemblo gens a ells.
Provem una cosa. Correré cap a tu.
- Què? - Sí, correré cap a tu.
Fes el primer que et vingui al cap.
No et faré mal.
Ho faig cada dia. És entrenament estàndard.
D'acord? Tres, dos, u.
Si us plau, no.
Mare meva.
Ho sento molt.
No sabia que podia fer això.
No estic acostumat a uns punys tan petits.
- Es fiquen entre les costelles. - Perdó.
No, sé encaixar cops, tranquil.
Quantes flexions pots fer?
Quinze…
Quinze?
A veure qui en fa 4.
Per aquí. Som-hi.
Vinga.
Hi és?
Què és això?
Per a mi i per a tu.
"Estimada Emily, si llegeixes això, vol dir que estem en perill,
segurament per culpa meva.
Ho sento, només us volia protegir a tu
i l'angelet que portes dins.
Si us plau, no em deixis mai, perquè sense tu no soc res.
Em trencaria el cor."
Tens un bon bec.
Per què la vas amagar aquí?
Corríem perill i estaves embarassada.
Sabia que, si necessitàvem la clau, també necessitaríem la Ginny.
Ja.
Som-hi.
Per aquí.
Per la cuina.
Tranquils.
Espera. Vinga.
Mans enlaire.
Alto. No us mogueu.
- On són els nens? - A la sala. Va.
- Reculeu. - Recula tu.
Esteu bé?
Escolteu, tenim el que voleu.
La clau és aquí, entesos? És vostra.
Deixeu anar els nens i negociarem.
Baron, surt!
Ai, parelleta.
Chuck.
Lamento decebre-us. Pensava que us havia entrenat bé.
Hola, nanos. No dieu res?
Emily, Matt.
Què passa aquí?
- Ni saludeu. - Vam veure com et disparaven. Va ser…
Cosa meva. Vaig suposar que caldria motivar-vos a buscar la clau.
Estàs conxorxat amb el Baron?
No. Té les mans netes.
Com que no volíem que li anéssiu corrents a plorar,
l'hem esquitxat.
El Baron vigila el Gor i la Volka, no treballen junts.
Voleu saber qui em va disparar?
Saludeu, nois.
La sang falsa és molt creïble avui dia.
Chuck!
Per cert…
doneu-me la clau.
Si us plau.
Tens els nostres fills.
Deixa-la anar, Matt.
Tot bé.
Has canviat.
He canviat?
Per culpa vostra.
Què vols dir?
Per què és culpa nostra?
Matt, van segrestar dos dels meus millors agents
en extreure'ls, els van donar per morts i la clau, per perduda.
La CIA em va carregar el mort. Em van jubilar.
En un any, vaig perdre la feina.
Em vaig quedar sense pensió, sense casa, sense matrimoni i sense gos!
Per culpa vostra.
Et vols venjar?
No. Vull la pasta.
La venjança és la cirereta.
- Deixa'ls anar! - Farem una cosa.
- Marxarem d'aquí. - No te'n sortiràs.
- No m'interrompis! - Deixa'ls anar!
Si no us hi fiqueu, demà us els tornaré sans i estalvis.
Calma, tresor.
No aviseu la policia.
Els segrestos no solen acabar bé.
Chuck!
A poc a poquet. Vinga.
Has tornat.
Alice, Leo!
- Rastregem l'helicòpter. - Tenim la matrícula?
No, estava lluny.
Les càmeres.
Bona idea. Veniu.
Torna a quan aterra. A veure què hi veiem.
Està bé?
- I tant. - Un moment.
- Torna als nens. - Entesos.
Atura'l. Aquí. Amplia-ho. Ho veieu?
Ens ensenya una cosa.
El seu anell. L'anell del polze.
- Exactament. - Què?
Un rastrejador d'exercici.
Té GPS.
Agafa l'ordinador.
Soc en el seu compte.
Autenticació de doble factor? Si us plau…
Longitud, latitud?
51.5076 graus nord i 0.994 graus oest.
La Tate Modern.
Diu que està tancada a la nit per una gala.
Nigel, tens esmòquing, oi?
Esclar. Com tot bon agent.
No poden ser aquí. No són a la llista.
Espera, i tant que hi som.
M'emporto això.
ELS DONEM LA BENVINGUDA A LA TATE MODERN
Esclar. El Chuck és un murri.
Hi ha controls.
- Detectors de metall. Una gala. - Tothom segueix les normes.
Els trobarem, entesos?
- Anem a buscar-los. - Vinga.
No espero, Gor. T'he donat dues hores.
Havies de ser a Londres.
A més, quatre de la competència han vingut sense excuses,
així que no t'interessa tant.
Desgraciat.
Intentarà vendre-la aquesta nit.
Aneu-hi ja!
Gràcies per venir amb tan poca antelació, però els ho asseguro,
no se'n penediran.
Vinguin per aquí.
Què diu?
Haurien de ser aquí.
SUBESTACIONS ELÈCTRIQUES
Daphne, com anem?
Tot preparat.
Els he promès un espectacle.
I vull que sigui molt eficaç.
Facin el favor de mirar cap a la ciutat.
Els donaré una idea del seu potencial. Ara, Daphne.
Rebut.
SUD-OEST 16: SENSE CONNEXIÓ
El següent pas.
I la nostra.
TATE: SENSE CONNEXIÓ
- Els ensenya què fa la clau. - És en un lloc amb vistes.
Torna-les a encendre.
Haurien de ser aquí.
Si no són aquí, deuen estar aquí sota, o a dalt.
- Mira. - Què?
Ells eren amb el Chuck. Som-hi.
Tancant portes.
No és només un espectacle de llums.
La barrera del Tàmesi. Controla-la.
BARRERA TÀMESI: ACCÉS CONCEDIT
Aquella barrera impedeix que l'Atlàntic inundi aquesta gran ciutat.
I ara la podem obrir o tancar.
Quan vulguem.
Obrim la barrera, Daphne?
BARRERA TÀMESI: POSICIÓ 1
Cap, vingui a veure això.
Obrint portes.
- Deixeu-nos passar. - Si no, què fareu?
Aquesta nit no només els ofereixo un disc dur o una sèrie de zeros i uns.
Els ofereixo poder.
I, si això és el que busquen,
aquesta clau l'allibera tot.
Em!
Començaré la subhasta amb una xifra que considero bastant raonable.
Cent cinquanta milions.
He sentit 200 milions?
Dos-cents… cinquanta.
- Dos-cents cinquanta milions? - Sí.
Tenim un guanyador. 250 milions del senyor Ivanov.
I, una cosa, perquè el conec: si tenen família a París,
que facin les maletes. Corrents.
On aneu?
Baron.
Què fas aquí?
Som de l'MI6. I, vosaltres, dos fugitius. És el meu deure.
Saps que tenen els nens.
I sé que pensaves que era un agent doble.
Escolta, després ens arrestes, però deixa'ns recuperar la família.
No us arrestaré. Ara sé que no veníeu a vendre la clau.
Veniu.
Vinga, som-hi.
Mans enlaire!
Vosaltres, no us mogueu!
- Chuck! - Cobriu aquella porta.
Allibera els meus fills!
- Bravo. - Gràcies per fixar-t'hi.
Abaixa els fums. Troba la clau.
Chuck!
Porteu els nens a la llanxa.
Som-hi.
Deixeu-me anar!
Que em deixeu anar!
On anem? Deixeu-me anar!
Vinga, som-hi. Pugeu-los ja.
No em toquis!
Seieu aquí.
- El Gor vol la clau. - No la tenim.
Jo no em mouria. Encara té molt bona punteria.
És una emboscada.
S'han emportat les motos. Van a l'est. Agafeu-los!
- Van a la riba nord. - Vaig per allà.
Compte, que passo!
Compte!
Daphne, ves al punt de trobada i porta la clau.
Rebut.
Compte!
El Chuck ha obert la barrera. Si arriba a mar obert, el perdrem.
Es desfarà dels nens.
Hi hem de pujar!
Aquí no hi ha ningú. La clau no hi és.
El Chuck va cap a l'est pel riu.
- Oh, no. - Què?
La barrera està oberta.
Avisaré la policia marítima. Wendy, tanca la barrera.
Hola. M'ho guardes?
Ei! Espera!
Ja tinc llanxa. On ets?
A les teves onze en punt, riba sud.
Baixa, et recullo.
No la poden tancar. El sistema no ho permet.
On coi és la clau, Wendy?
- Rateta Ginny. - Hola.
Volia saber si em necessites, perquè estic preparat.
Per al que sigui.
Nige, tu de moment queda't allà.
Però… No, jo…
Ostres.
Renoi, tu! No m'ho crec!
Mare meva…
És aterridor!
Ha molat molt.
La veritat és que ha molat molt.
Ho sento molt.
Ai mare. Estàs bé? Ho has gravat? Però què dic?
Ostres, està inconscient.
Déu meu, sí!
A veure.
Rateta Ginny, tinc la clau.
Nige, ho estàs petant.
El Nigel té la clau.
Repeteixo: el Nigel té la clau.
Digue-li que tanqui la barrera ara mateix!
Nige, tanca la barrera.
Sí, ara mateix. Ho sé fer, i tant.
Genial. El que has estat estudiant.
No he arribat a aquest capítol. Merda. Sento el cop de cap.
Bé, a veure…
Sigues un bon agent.
Ja. Suprimir…
Sí, això no fa res.
Control. Era això. Control Z.
ACCÉS DENEGAT
Res. Un moment.
Perdona. Hola. Et despertes i em dones un cop de mà?
No pots. Com has de poder…
Mama!
No us quedeu mirant!
Déu meu.
Nois, cuideu-vos l'un a l'altre, d'acord?
Ei!
Vine!
No em toquis! Deixa'm anar!
Les armilles!
Digues al Nigel que tanqui la barrera!
Nigel, tanca la barrera.
Escolta, Siri, saps com…?
No, Nigel, tanca-la ara mateix.
Sí, rateta Ginny. Perdona, ho sento molt.
És que… Anem pas a pas. Ho intento. Ho estic intentant!
Si us plau.
Com?
Això és meravellós.
Bufa. Ho aconseguiré.
A veure.
Espero que no s'inundi Londres.
BARRERA TÀMESI TANCANT
Ho he aconseguit?
Vinga, som-hi!
Vinga!
- Confies en mi? - Sí.
Mama!
No cal, mama. Salto jo.
Leo!
Què?
Estàs bé?
- Vinc a salvar-te. - Què?
Matt!
Fot-li fort!
Tens raó, els segrestos no solen acabar bé.
TANCADA
Ho he aconseguit.
Ho he aconseguit! Ho he fet jo!
M'has vist? No ho puc celebrar amb ningú!
Però tant és!
Així fem les coses a l'MI6. Bé, al programa de formació.
Estic tan contenta.
Escolta, avui ho has fet de conya.
- De debò? - I tant!
L'extintor, l'anell del polze…
Ets tan llest.
I jo pensava que t'acovardiries.
Què? Pensaves que m'acovardiria?
No. I ara! En absolut.
De fet, quan tornem,
ens passarem el dia jugant a la consola i no et deixaré sortir de casa.
- Ho puc explicar a Connor, oi? - Ni de broma.
Els direm que heu tingut mononucleosi.
Mare meva. Perdona que t'estrenyi tant.
M'alegra tant que estiguis bé…
Tranquil·la, m'agrada.
- Que bé, han fet les paus. - Sí.
Ai mare, quantes abraçades.
Fa massa temps que vius als Estats Units.
Som-hi.
He estat jo qui ha tancat la barrera, saps?
Ben fet, col·lega.
Promet-me que no tornarem a fer això, entesos?
Et prometo que no ho tornarem a fer.
No, no ho tornarem a fer.
Escolta, potser tornem a temps per al gran partit.
Bé. Si marca, guanyem.
Para, que encara és pitjor.
Ho sento, entrenador. Prefereixo no mirar, no puc.
Respira fondo.
- Com un drac! - Com un drac!
Tranquil·la. Quan una dona de la família dispara, no falla mai.
És valenta com la seva àvia.
Sí!
Soc britànica.
La meva nena ho ha aconseguit!
Sí!
Hem guanyat!
Sí!
Fora, Bigotis. Que corri l'aire.
Així.
Molt bé.
La vostra visita ha estat genial, però quan marxeu?
Qui ha dit que marxem?
- Ah, mama. - Sí?
Puc anar a estudiar a casa de l'Annalise?
No cal que menteixis.
Si ho vols celebrar amb els amics, fes-ho, entesos?
He d'estudiar. Ens hem perdut moltes classes.
Ja, esclar.
Ah, si dilluns estàs lliure, potser podem veure una pel·li. Si ho vols.
Sí, esclar. Si vols que ho fem, estic lliure.
D'acord. Genial.
- Marxem? - Sí.
- Va. - Passeu-ho bé.
Adeu.
- Pots plorar. - No estic plorant.
- Sí que estàs plorant, filla. - I és preciós.
He creat un dossier sobre la tal Annalise.
- Bé. - Si realment es diu així.
- No, aquí no fem això. - No, no fem això.
Si voleu que els vigili, a ella i al del bigoti, com un agent encobert…
He de protegir la meva neta.
No és la teva neta.
- D'acord? - Sí.
Confiem en ella, no rastregem els seus amics.
I si marxeu i us dediqueu una mica de temps?
De debò?
Sí. Jo m'ocupo del Leo.
Ens entrenarem. Així coneixerà els rigors de l'MI6.
- Informàtica. - Bé…
Passeu la nit sols.
Gràcies.
Primera nit sols des de fa temps.
Ja saps què toca.
- Dormir. - Dormir. Sí.
- Quines ganes! - Ei, la nostra filla ho ha petat.
- Bé… - Ha arrasat.
Ha arrasat.
- Estic orgullosa de tu. - Au va.
No, si us plau.
Baron, què diantre?
Què? No puc saludar una vella amiga?
- No! - No!
La cuides bé?
I tant. Fa 15 anys que estem casats.
- No et preguntava això. - Amb dos fills, Baron.
- Emily? - Dos fills.
- Ets feliç, Emily? - Sí, estem bé.
Deixa-ho estar.
Era conya. No sou de la broma.
- Ja. - D'acord.
És per feina.
No hi tornarem. Allò va ser una cosa puntual.
És un tema important.
Gràcies, però un mail t'hauria servit.
No hem trobat el cos del Chuck.
Us necessito als dos.
Bé… al Matt no tant.
A tu sí, Emily. Necessito que reclutis algú de la teva família.
A la meva mare li encantarà ajudar-vos.
- Pots parlar… - No dic la teva mare.
El teu pare.
El teu pare?
Sí. No te n'he parlat mai, del pare?
Subtítols: Tulio Labadie