PŘED 15 LETY
- Ano? - MI6 to právě potvrdila.
Cíl je na místě, máte zelenou.
Jasně.
Zlato? Právě volali. Můžeme?
- Vážně, přijdeme pozdě. Musíme jít. - Hned jdu.
- To jsi říkala před pěti minutami. - Minutku.
Znám tě, minutka znamená 20 minut.
Dojdu zatím pro auto.
Ne. Je to dětská oslava.
Tak to bych tu měl asi…
- Obě. - Vážně?
Tady máš.
Ty vole, pěkná kára.
Víš, že máš limit na výdaje?
Život v utajení musíme prodat. To jsou tvoje slova.
Vzpomínáš na Macao?
Utratil jsi půl milionu, aby ses zavděčil triádám.
Víš co? Když to zvládnete, to auto si můžeš nechat.
Fakt?
- Ne. - Už jsem si říkal.
Jste obchodníci se zbraněmi z Francie.
Skuteční Lemieuxovi dneska nedorazí.
Teď se soustřeďte.
Balthazar Gor. Bývalý agent KGB, který teď vede Volku.
Jeden z nejnebezpečnějších teroristů východní Evropy.
Je to sice oslava narozenin jeho dítěte, ale nepodceňujte ho.
Musíte splynout s davem a najít ho.
Na kamerách ho nevidíme.
Vidíš to? Tohle všechno kvůli osmiletému dítěti?
Roste nám tu další parchant.
Výchova dítěte se dá podělat různě.
Přibliž mi to.
Děláte si ze mě prdel?
- Co? - Co je?
Já věděl, že to tak skončí. Spíte spolu.
Jenom jsme se naplno ponořili do rolí.
To jsou základy špionáže.
Jestli vás chytnou, zkuste lhát líp.
Zvládneme to. Znáš nás.
Vidíme Gora.
Víte, co dělat. Do toho.
Mezcal s citrónem.
Dobrý den, jsem Mélodie Lemieuxová.
Máte překrásný domov.
Jsem Gor.
Balthazar Gor. Velmi mě těší.
I mě.
- Užijte si oslavu. - Díky.
Mám hlas i otisky.
Skvěle. Teď ten trezor.
Nahoře. V jeho kanceláři.
Hlavně ať ten otisk funguje.
Balthazar Gor.
Zařízení máme.
- Výborně. - Co to je?
Znáte POS klíč?
- Co? - Průmyslové ovládací systémy.
Tohle je hlavní klíč
k těm nejdůležitějším infrastrukturám světa.
Elektrárny, přehrady, jaderné reaktory.
- Může tím spustit další Černobyl. - Chápeme.
Východní schodiště.
Rychle.
Super. Jeďte k místu setkání.
Bude tam Baron Andrews z MI6.
A Emily, Baronovi o tom klíči nic neříkej.
Vím, že se znáte, ale s tímhle nikomu nevěříme. Rozumíš?
- Emily. - Barone.
Jsem rád, že jsi v pohodě. Bál jsem se.
- To jo. Jsi bílý jako stěna. - Matte.
Emily, kdy se vrátíš do Anglie
k pořádné tajné službě?
Až začnou najímat pořádné agenty.
Ale jako cestovní agent ses teda osvědčil parádně.
Zařídila to MI6. Nepoškrábej ho.
- Vy Američani umíte být drsní. - Mě neurazíš.
Dotkl jsem se tě?
- Žárlíš? - Na co, prosím tě?
Nevím, cítím trochu žárlivosti.
- To můj přízvuk? - Ne.
To tvoje osobnost, ale přízvuk nepomáhá.
Z vás by byl vážně rozkošný páreček.
Užij si to, Emily.
- Vždycky tě rád vidím. - Jasně.
Tady máš klíč.
A pokus se to auto nepoškrábat.
Jinak ti něco ukážu.
Už se těším.
Vítejte, jsem Dylan. Vezmu vám tašky?
Ne, díky. Dáme si něco k pití. Šampaňské?
- Jistě. - Díky.
Já si nedám. Děkuju.
Nedáš si?
- Ne. - Vážně?
Většinou si po akci připijeme.
Jo, ale ta nadmořská výška a dehydratace…
Prostě teď na šampaňské nemám chuť.
Teď je mi jasné, že se něco děje.
- Jo? - Jo.
Nevím co, ale něco se děje.
Jsem těhotná.
Cože?
A je to tvoje.
No, to mi došlo, že je to moje, ale…
- S nikým jiným se nevídáš, ne? - Ne. Ty?
Ne, já jsem oddaný jenom tobě.
Fakt jsi těhotná?
Fakt.
Ty jo, to je pořádná hromada testů.
Čůrala jsem na ně, tak…
Nevím, co ti běží hlavou,
ale chápu,
že jsme spolu teprve krátce.
Jdu do toho.
Co?
Jdu do toho.
Naplno.
Moje láska mi právě vytváří další moji lásku.
Jdu do toho.
Vždycky víš, co říct.
Je to pravda.
Dylane, přineste celou láhev. Piju za dva.
Čekáme miminko.
Gratuluju vám. To je krásná zpráva.
Vážně jsi s tím v pohodě?
Z vlastní zkušenosti vím,
že děti a tahle práce nejdou dohromady.
A já zas z vlastní zkušenosti vím, jaké je nemít rodinu.
Tohle je můj sen.
Můj taky.
Co je?
To mi tak smrdí z pusy?
- Je ti něco? - Musím…
Musím se jít opláchnout.
Toaleta je bohužel rozbitá.
Poletíme 11 hodin.
Je mi to líto.
Matte, toaleta nefunguje.
- Nesahej na ni. - Ten klíč.
Dobře.
Mám ho tady. Pusť ji.
Em!
- Co děláš? - Je tu jen jeden.
- Ne! - Em, nemáme čas!
Postarej se o naše dítě.
Co děláš?
Nepouštěj se.
Ty mě nepouštěj.
Neboj, nepustím.
Vidíš ten plácek dole?
- Drž se. - Držím se.
Dokázali jsme to. Pospěš si.
Je ti něco?
Zlomená žebra, ale to mě netrápí.
Em, nemůžeme v tom pokračovat.
Vždyť budeme mít miminko.
A co chceš dělat? Skončit se CIA a žít normálně?
Věděli, že jsme v tom letadle. Byli jsme kompromitováni.
Takže chceš úplně zmizet?
Všichni si budou myslet, že jsme v tom letadle umřeli.
- Jo. - Takže máme šanci zmizet.
Jasně. Začneme znovu. Budeme muset přerušit všechny kontakty.
Pro mě to je hračka, nikoho nemám. Ale ty máš mámu.
- Nesmíš mluvit ani s ní. - Jo.
To uvítám.
A co Chuck?
Chuck je náš kamarád. Tohle je naše rodina.
Pochopí to.
Takže opustíme všechno, co jsme budovali?
Naši práci, naše životy, všechno?
Přesně tak. Všechno je teď jinak.
Víš, že kdybych neměla tak pevná stehna, byl bys teď po smrti?
Tvoje stehna mě zachránila.
A pořád žijeme.
- Takže to chceš udělat? - To si piš.
Netuším, kam půjdeme. Netuším, co budeme dělat, ale…
To vymyslíme.
Jdeš do toho?
Jdu. Naplno.
- Zmizíme odsud. - Jasně.
NÁVRAT DO AKCE
SOUČASNOST
Kdo ví, co je dneska za den?
Den, kdy náš tým vyhraje.
- Zápas. - Zápas.
- Víš co? - Co?
Jestli tu play-off vyhrajeme…
Neříkám, že to bude tím, že jsem dobrý trenér,
ale bude to…
Tím, že jsi dobrý trenér.
- Jsem sexy kouč? Víš, jak mi říkají? - Jo.
- Jak? - Americký Messi.
To mám teda kliku.
To snad ne. Zase přijdou pozdě.
Alice! Leo! Snídaně!
- Leo, přestaň hrát ty hry! - Jak je možný, že to ví?
Alice, pospěš si!
- Musíme jít! - Čistím si zuby.
To si je čistí 20 minut? Zase je na telefonu.
Jestli jsi naštvaná, že je pořád na telefonu, vezmi jí ho.
- Ty jí ho vezmi. - Ne, bojím se jí.
Jde z ní strach, co?
Hlavně z toho jejího pohledu.
Alice, zuby už máš čisté!
Už běžím!
Kdysi nás mívala ráda.
Na to si nevzpomínám. Je to už dávno.
Asi se vrátím k filmovým večerům s mámou.
To jsem vymyslela dobře.
Budeme koukat na Creed a Creed II.
- Myslíš, že je to dobrý nápad? - A ne?
Co jsi dělala ve 14 s mámou ty?
Ve 14?
No, máma mi zapomněla říct, že je na misi v Bejrútu, takže…
Špatný příklad.
Moje dětství bylo jiné.
Dobré ráno. Jak se máš?
Pohoda.
Hrál jsi včera po večerce?
Ne.
Tak jo. Hrál. Promiň.
Vzdal jsi to moc rychle. Věřil jsem ti.
Nesmíš to vzdávat takhle rychle. Dobře?
- Trénuj. - Co?
Kvůli čemu se teda zlobíš?
Ne, nenaváděj ho ke lhaní.
Proč ne? Vy lžete pořád.
- Co prosím? - Cože?
Slyšela jsem tátu, jak s pánem na klímu mluví rusky.
- Nebo ne? - To bylo jen tak.
Ze srandy. Pár vět.
- Ty umíš rusky? - Pár slov.
Třeba da svidanija, Sputnik, Gorbačov. Ruské vejce.
Mluvili jste o klimatizaci.
S tátou jsme se naučili pár slovíček, když jsme tam byli s Mírovými sbory.
S nimi jste byli v Kolumbii.
- Kde jste se poznali. - Jo.
- Ano. - Tam jsme se poznali.
- Ano, v Kolumbii. - Jo.
- Z Kolumbie jsme jeli do Ruska. - Z Kolumbie do Belize.
Belize je vedle Kolumbie.
Ano, přesně tak.
Kolumbie, Belize, Rusko.
- Jo. - Dost jsme cestovali. Mír není zadarmo.
Přesně tak. A teď kušaj zavtrak.
- Cože? - Co to znamená?
- Nasnídejte se. - Nasnídejte se.
Odpoledne mám pár schůzek.
- Vyzvedneš věci z čistírny? - Jasně.
A musíme jet nakoupit. Doma nemáme už skoro nic.
Tak jo.
Hele, není na lehkou kolu příliš brzo?
Lehká kola zamezuje rakovině.
- Kde jsi to slyšel? - Dej to sem.
Teď ji mít nemůžeš.
Můžeš si to prosím sundat?
- Co? - Nedělej to.
- Co posloucháš? - To neznáš.
To máš asi pravdu.
Říkala jsem si, jestli máš po zápase plány.
- Proč? - Napadlo mě, že bys mohla pozvat holky.
Uděláme si mocktaily
a vy mi řeknete všechny nové drby.
Večer se budu učit u Annalise.
- Zahráváš si. - Jasně.
Chápu. Učení miluješ.
Na pondělí zatím nic nemám.
Nechceš se mnou kouknout na film?
- Ne, díky. - Vážně?
Nechceš? Víš to jistě?
Dobře.
Já se s tebou kouknu.
- Jo? - Jasně.
- Klidně na Creed III? - Namažu se olejem.
Jako to udělal Michael B. Jordan.
Tak jo. Vystupovat.
Moc si to dneska užij, zlato.
Ne, já tě mám radši.
Hele, Leo, nezapomeň, že dneska tě vyzvednu později.
Proč to zase máš?
Protože je to super.
Sleduje to spánek, okysličení krve a taky tlak.
Je ti 12. Žádný tlak nemáš.
A není ti trochu velký?
Proto ho mám na palci.
Co jít zítra ven a zahrát si fotbal?
- Neslyšel jsi o CTE? - Budeme si házet.
- Víš, že jsem hrál? - Vím. A měl by ses nechat vyšetřit.
Ten tě setřel!
Já mu dám CTE. To ještě uvidí.
- Vidíš to? - Co?
Zase je s tím klukem.
- Odkud ho máš? - Z Amazonu.
Nech ji dýchat.
Ne, už zase je s ním. A dneska se drží za ruce.
- Teď se líbali. - Cože? Líbali?
Kdo má ve 14 letech knírek?
To je James a je mu 16.
- Tak to ne! - Dřív se nelíbali.
- A odkud máš tenhle? - Z Amazonu.
A mě jsi seřvala za foukač listí.
Chápeš to? Ty vole! Co teď?
- Volá nám. - Zvedni to.
- Viděla nás. - Polož to.
- Počkej. Polož to. - Ty vole, musíš to vzít.
Ahoj zlato!
- Mami? - Co jsi zapomněla?
Co to děláte?
To je ujetý. Máte dalekohled?
No, máma byla ujetá první.
Začněte se laskavě starat o sebe.
Dorazím, až to u Annalise dodělám. Čau.
Tak jo.
Měla jsi jí ten telefon sebrat.
Musíš být míň nápadná.
Mám se starat o sebe?
Vždyť se starám.
Co tím chtěla říct? Sama neví, co to znamená.
Já se tady starám o všechny.
Co by dělala, kdyby to tak nebylo?
„Mami, kde jsi?
Potřebuju odvézt tam a pak jinam!“
„Nedívej se na mě. Nelez mi do pokoje. Mám hlad.“
Teenageři. Jeden den jsou takoví a druhý zas makoví.
Prý každého rodiče zlomí, ale já se zlomit nenechám.
Panebože.
Můžete to prosím zopakovat?
To se tě netýká, Alexo. Starej se o sebe.
Doporučím vám meditační aplikaci.
JAMES: TO SI PIŠ!!!
VYDRŽ, HNED DORAZÍM
ANNALISE: JSME NAHOŘE. MÁM DRINKY!!!
Tak jo.
Naposledy a končím.
Nevadí. Kašlu na to.
- Co děláš? - Co? Ty vole!
- Nic. - Takhle nic nevypadá.
- Jde o Alice. - Alice?
Lže nám. Není u Annalise a neučí se.
Proto bychom měli děti sledovat nonstop.
Tak jako ostatní rodiče.
Ale my nejsme jako ostatní rodiče. Už jsme to probírali.
Jsme špióni. Je to naše práce.
Byla to naše práce.
Sledovali jsme teroristy a vojenské bosse, ne naše děti.
- Hele, tohle se… - Nechci to vidět.
Najednou se to slouplo. Co to je?
Co? „Máma je kráwa.“
To neumí psát?
Tady to máš. Jsi kráva.
Nechci to vidět.
Něco zkusím.
MÁMA JE KRÁWA
- Nebuď zvědavá, budeš brzo stará. - To už stejně jsem.
- Kráva byla správně. - No jo.
To máš za to.
Prostě mě teď tak vidí.
Co je… Podívej se na to.
JDEME NA TO. CHEMICKÁ APOKALYPSA. BUDE PRDEL.
Co to je?
- Chemická apokalypsa? - Apokalypsa?
Mluvíte o chemické apokalypse?
Já myslel, že po loňsku to už neudělají.
A co se loni stalo?
Netuším.
Ale týkalo se to holky s divným jménem. Extázie?
Děláš si srandu? Vidíš to? Je v centru Piedmontu. V Adamsonu.
Měla si vypnout polohu. Přijde mi, že podvádíme.
To je klub!
- Klub? - Jo!
Jsme tady.
- Tady to teda žije. - Snažíš se to zhoršit?
- Dlouho jsme nebyli zapařit. - My ne, ale naše dcera ano.
No tak, pojď si to trochu užít. Nechceš?
- S dovolením. Díky. - Promiňte.
Ty bláho.
Dám si Harveyho Wallbangera.
Na zdraví!
Je támhle nahoře.
Alice Amelie Reynoldsová, jdeme.
Dělej.
- Ale vždyť jsem… - Už ani slovo.
To se týká i pana Pedoknírka.
- Jdeme. - Proč tu nemůžu zůstat?
Jejich rodičům je to fuk.
Asi je nemají rádi.
Co já vím. Jdeme.
Alice, nemůžeš odejít. Párty začíná.
Vezmi si věci a jdeme.
Dělej.
Nejde vám televize, boomeři? Proto jste venku tak pozdě?
Usmějte se, boomeři.
„Boomeři“?
Ano, pindulíno. Boomeři.
Pindulíno?
Hele, nechte nás být. Bereme naši dceru a jdeme.
A co když vás nenecháme?
Asi jste mě neslyšeli. Nechte nás být.
Bereme naši nezletilou dceru pryč z klubu.
- Tati! - Mně přijde stará dost.
Hele, dej si pohov. Jdeme.
Je po všem.
Ne tak rychle.
Nesahejte na něj!
- Ty vole. - Nemůžu dýchat.
To se zvrtlo rychle. Ale mohlo by být hůř, viď?
A nejsme boomeři. Maximálně generace X.
Jsme tak trochu na rozmezí generací.
Dělej, padáme odsud.
Jak ses tam dostala?
- Falešná občanka? - Ne.
Takže do klubu pustili 14letou holku?
Fajn, mám falešnou občanku, ale jen kvůli diskotékám.
Čí to byl nápad? Pedoknírka?
Jmenuje se James. Vadí ti, protože je běloch.
- Co? - Co? Tvoje máma je běloška.
A tady nejde o Jamese.
- Tady jde o tebe. - Přesně.
Štve tě, že si žiju podle sebe, ne podle tebe.
- Co? - Jsi vtipná.
Jak jste mě našli?
Tak jak?
Máma je kráva? „Kráwa“?
Zas tak těžké to nebylo.
Vlezli jste mi do počítače a četli moje zprávy?
To jsou naše zprávy.
- A to je náš telefon. - Přesně tak.
A až se vrátíme, budeš mít zaracha v našem domě.
Proto budu maturovat dřív.
Co prosím?
Odmaturuju a odejdu na vysokou co nejdál od vás.
A jak, když ti ji nezaplatíme?
A co to v tom klubu mělo být?
Těm klukům jste nakopali prdel. A jeden z nich se mi líbil.
- Kroť se. - Kroť se.
Já se mám krotit? To nemyslíte vážně.
Kde jste se to naučili?
Byli jsme na pár hodinách taekwonda.
To jako vážně?
S Mírovými sbory v Japonsku?
To jsme neřekli.
Taekwondo je korejské bojové umění.
A byla bys překvapená, co si z pár hodin odneseš.
Vážně čekáte, že tomu uvěřím? Vy jste tak prolhaní.
- Prolhaní? - To říkáš ty? S falešnou občankou?
Nemůžu vás vystát.
Nemůžeš nás vystát?
Máš zaracha. Tak si zkus vystát aspoň to.
Jasně, to nedávalo smysl,
ale po tom, co tam ukázala, bych si s ní nezahrával.
Nesnáším vás!
- To byl masakr. - Jo. Bylo to šílené.
Negativně? Jako že jsme to neměli dělat?
Nebo pozitivně?
Že ses tak dobře už dlouho necítil?
- Negativně. - Jasně.
- Jo. - Jen jsem se ujišťovala.
Copak, Em?
Hele, miluju, jak žijeme.
- To víš. - Ale?
Nevím, prostě…
Dneska večer ve mně něco secvaklo.
Po dlouhé době jsem se cítila potřebná.
To jsi pořád. Jen jinak.
Ty zmetku, tak ty jsi mě nabonzoval našim?
Tvůj život mě nezajímá.
- Aspoň žiju. - Teď už ne.
Budeš mít zaracha tak dlouho, že si ani neškrtneš.
Nesníš o tom, že jedeme do Jižní Ameriky?
- A zastavíme nebo spustíme převrat? - Ne.
Prostě jeden malý, krásný převrat?
Nic takového mě neláká. Víš přece, proč jsme odešli.
- Chceme chránit naše děti. - Máš pravdu.
Našla hesla na tvém počítači.
- Byla schovaná. - Asi ne dost dobře.
Jestli špehujou mě, tak i tebe.
Asi těžko. Všude mám dvoufázové ověřování.
Ty jsi fakt nerd.
Ale naši mě nemůžou špehovat.
Víš, co potřebuju? Potřebuju cítit, že žiju naplno.
- Jak mi pulzuje krev. - Zlato.
Chci být zas ta mrcha. Chápeš?
Zlato.
Vím, co potřebuješ.
- Jsi jak papiňák, viď? - Je to tak.
Jo, vím, co oba potřebujeme.
To nemůžou myslet vážně. Já je nedávám.
To je hnus.
Dělej. Do mě!
Super. Ještě jednou.
Ještě jednou.
- Je ti líp? - Jo.
Trochu.
Rozhodně se teď musím vysprchovat.
Jdeš se mnou?
Už běžím.
REYNOLDSOVI
Děti jsou ve škole?
Ano, jsou.
- Ty někoho čekáš? - Ne, rozhodně ne.
Chucku?
Čau. Dlouho jsme se neviděli.
Jak se máš, Matte?
Dobře.
Jak jsi nás našel?
Aha.
„Boomeři narušili taneční párty.“
My ale nejsme boomeři.
To je Chuck?
- No jo. Chápeš to? - Ahoj, Em.
Vypadáš skvěle. Vy oba.
Pojď dál.
- Ne, na to nemáme čas. - Počkej. Jak jako?
Našel jsem vás já, najdou vás i nepřátelé.
Chucku, to bylo před 15 lety.
Jo, my žádné nepřátele nemáme. Prodávám puzzle na Etsy.
- Hrajeme hry. - Co by po nás chtěli?
POS klíč.
Ten se ztratil při té havárce.
Prohledali jsme to tam a nenašli ho.
Našli jsme jen krabici a spoustu mrtvých běloruských teroristů.
To je blbost.
Vzpomínáš si na Barona Andrewse?
- Jasně. - Bledý běloch, žádný sportovec.
Co s ním je?
Je to jeho práce. Zaprodal vás Bělorusům.
Jak jinak.
Vážně? Baron?
Mám to od informátora.
Pracuje pro Gora a jdou po vás kvůli tomu klíči.
- Ale my ten klíč nemáme. - Je to tak. Nemáme ho.
To je fuk.
Až CIA zjistí, že jste naživu, zatknou vás.
Musím vás odsud dostat a…
Chucku!
Dělej!
- Dělej! - Rychle!
Do prdele. To bylo rychlé. Víš, co to znamená?
- Děti. - Jo.
- Teď! - Rychle.
Nastup si.
- Jděte po nich! - Garáž!
Teď!
Pospěš si!
Chuck! To je teda peklo!
Musíme jim vysvětlit, že ten klíč nemáme.
- Musím ti něco říct. - Co?
- Slib, že se nenaštveš. - Neslibuju.
- Vzal jsem ho. - Cože?
Aby nepadl do špatných rukou.
Doleva!
Jo.
Ten nábytek si to nezasloužil. Dávej větší pozor.
Dlouho jsem to nedělala.
Panikaříš, protože tvůj bývalý nás chce zabít.
Bylo to jedno rande. Nech toho.
Celou dobu mluvil o fotbalu.
Takže přiznáváš, že to bylo rande. Doleva.
Proč jsi ho bral?
Byla to pojistka, kdyby nás někdo prozradil.
A je to tady.
- Kde teda je? - V Anglii.
- Aha. - Ve Foxhoundu.
- U mojí matky? - Ten dům je chráněný.
Protože ji chce zabít spousta lidí.
Nemůžeme se schovávat. Máme děti.
CIA nás ochrání.
Musíme vyzvednout klíč. Vyjedná nám imunitu.
Pak nás CIA ochrání. Brnkačka.
Brnkačka?
Ukradl jsi kyberteroristickou zbraň,
schoval ji v domě mé matky, se kterou se nestýkám, a 15 let mi lhal.
Takhle to zní fakt hrozně. Doprava!
- Přebíjí. - Počkej.
Zasekla se mu zbraň.
Ahoj.
Fajn, ale asi mi nebude chutnat.
Bude to hnus.
Děláš si ze mě prdel?
- Dělej. - Potřebujeme jiné auto.
Už na tom dělám.
Poveze nás Shane. Má šedý Prius.
- Čeká před školou. - Super.
Děti, dneska končíte dřív.
- Co? - I ty. Rychle.
Co se děje?
Nesnědl jsi nic k obědu.
Na, dej si to do kapsy. Jdeme.
- Musíš něco sníst. - Co vyšilujete?
Nevyšiluju. Ty vyšiluješ.
- Co se stalo s autem? - To je na dlouho.
- Počkejte. Kam jdeme? - Na výlet.
Neptej se kam a prostě pojď.
MEZINÁRODNÍ ODLETY
Letíme do Anglie?
Je to tak. Do Anglie.
A co škola? Co fotbal? Hrajeme play-off.
Školu a fotbal…
Odsunuli na neurčito.
- Co? - Musíme se smířit s tím, že je konec.
Mrzí mě to, zlato.
A proč letíme do Anglie?
To je skvělá otázka.
Jedeme navštívit vaši babičku.
- Co? - My máme babičku?
Jo. Milé překvápko, co?
Je mi jasné, že se vám to těžko chápe.
A moc mě to mrzí.
Ale babička není někdo, koho jsem ve vašich životech chtěla.
Ani v mém nebyla.
- Říkalas, že je mrtvá. - Co?
- To jsem neřekla. - To jsi teda řekla.
Mrtvá může znamenat víc věcí.
Někdy mi to tak prostě přišlo.
Byla chladná a odtažitá,
a jakmile to šlo, poslala mě na internát.
Mně to zní skvěle.
Víme, že jsme udělali chybu.
- Musíte ji poznat, než bude pozdě. - Jo.
- Umírá? - Ne.
Vlastně jo. Všichni jednou umřeme.
Třeba při tomhle letu.
- Co? - Matte.
To vyznělo špatně. Babička neumírá.
Jestli vám přijdeme divní,
je to proto, že tohle v nás vzbuzuje.
Teda ve mně. Chápete to? Dává to smysl?
- Jo. - Jo.
- Super. - Dává?
Ne. Jasně že nedává.
Lhala jsem o klubu a dostala zaracha.
Ty jsi lhala o smrti svojí mámy. Nedává to smysl.
Takhle s mámou mluvit nebudeš. Jasný?
Máš pravdu. Dlužím vám vysvětlení.
Ale teď to nejde. Tady ne.
- Mami? - Ano?
Není mi dobře.
- Copak, zlato? - Asi nevolnost z letadla.
Ještě v něm nesedíme.
- Další. - No…
Pojďme nejdřív projít kontrolou.
Dámy a pánové, zapněte si prosím pásy…
- Em? - Co?
Všechno v pohodě. Nesledovali nás.
Super.
Copak?
Je tohle ta pravá chvíle? Řekneme jim to?
Teď jim to říkat rozhodně nebudeme.
Už jim to tajíme 15 let. Dva dny navíc je nezabijou.
Máš pravdu. Hlavně je ta lež chrání.
Jo a hodní rodiče lžou pořád.
„Ta besídka byla skvělá.“
Máš pravdu.
„Tenhle měsíc je Disneyland bohužel zavřený.“
Ta byla super.
„Tvoji rodiče nemají kérky.“
„Kouření trávy způsobuje průjem.“
- „Algebru používáme denně.“ - „…denně.“
„Pí rovná se M krát C na hovno.“
Vedeme si dobře.
Takhle se vychovávají skvělé děti, co stojí nohama na zemi.
Tím, že jim lžeš do očí.
Díky za ujištění.
Za chvilku budou letušky roznášet…
Dobré ráno. Jsem rád, že jste se vyspali.
Ty polštáře vypadají hloupě, ale fungují.
VÍTEJTE V LONDÝNĚ
Vaše pasy.
Tady.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Rodina Bakerových.
- Díky, paní Bakerová. - Díky.
Tudy, děti. Támhle je východ.
Běžte.
Jdeme.
Pojedeme tím autobusem.
Příští zastávka je Dlouhodobé parkování.
Tady budeme vystupovat.
Tohle je vážně divné.
Ale dobře divné.
Jako hudba Michaela Jacksona.
Jdeme. A držte se u nás.
Tady Gor.
Jsou na Heathrow. Parkoviště G.
Super. Dej mi vědět, kdyby něco.
Omlouvám se. Promiňte.
Tak jsme tady.
Co vy na to?
Jsme na parkovišti.
To jo.
- Kam jde? - Půjčili jsme si auto.
Tohle je ono?
Jo. Nastupte si.
Ty si pamatuju. Krásná rodinka. Táta byl opravdu kus.
Svůj názor si nechte pro sebe. Díky.
Už chápu, proč ji 15 let hledáš.
Nehledám ji. Hledám POS klíč.
Zpátky k práci.
Nepřestali se skrývat jen tak.
Ví, jak být neviditelní.
Jo.
Ty děti.
- Zaměř se na ně. - Fakt?
Jo.
Potřebujeme kompletní záznamy z kamer.
Telefony, digitální stopy.
Nebudou neviditelní napořád.
Fuj.
To je hnus.
Co to je za cigarety?
- To je zapalovač? - Dej mi ho.
Jsme v Evropě a tady to funguje trochu jinak.
Má tohle auto Wi-Fi?
Ne, nemá. Tenhle výlet je celý offline.
Jo, proto teď mámě odevzdáte telefony.
- Co? - Co?
Odpojíme se.
Aspoň nebudeme muset platit za roaming a jiné vymoženosti.
Možná vám seženeme místní SIMku.
- To myslíš vážně? - Naprosto.
Už mě začíná bolet ruka.
No tak.
Díky.
Leo!
- Odpojujeme se. - A co máme jako dělat?
Jak to myslíš? Povídejte si. Trochu blíž se poznejte.
Zjisti, co je u ségry nového.
Jak se jí tu líbí. Jsme na jiném kontinentu.
Mají tu stejné obchody.
A možná se tam podíváme. Zabijeme tím minimálně půl dne.
Pustím nám trochu…
Trochu hudby.
- To je skvělá hudba. - Ne.
Děláte si srandu?
Musíme natankovat.
Můžeme si koupit něco k jídlu?
Máš kliku. Podívej.
- Tak jo. - Dáte nám peníze?
Jo. Podej mi tašku.
- Pospěš si. - Jasně. Promiň.
Natankujeme a vy si běžte něco koupit.
Ale rychle.
A co vám zbyde, mi vrátíte.
- Kup mi M&M's. - Dobře.
Co si dáte?
Snídani.
- Anglickou snídani? - Klidně.
Tady to je. Dobrou chuť.
Nemáte něco, co mi nezvýší cholesterol?
Ne. Jelito.
- Nadáváte mi? - Co?
Panebože.
To teda.
Podívej se na to.
Proč jsem Jeffrey Baker?
A proč tam je, že jsem z Alabamy?
Chápeš to? A na mě řvou kvůli falešné občance.
Oni mají falešná jména, pasy a všechno.
Hotově nebo kartou?
Hotově.
Tady máte.
Ty se na tom můžeš připojit na internet?
Jo, ale naši nám to zakázali.
Myslíš pana a paní Bakerovy?
Připoj se.
- Dobrou chuť. - Děkujeme.
Co když jsou naši zločinci a my teď utíkáme ze země?
Zbláznila ses? Žádní zločinci to nejsou. Vždyť hrají pickleball.
- To nic neznamená. - Koukají na receptář.
Leo.
Pečou kváskový chleba.
Kolik máme času?
Tři čtvrtě hodiny, než nás poznají kamery
a zalarmují imigrační.
A asi hodinu a půl, než prohledají kamery kolem letiště.
A bez ohledu na to, jestli najdou naše auto, další půl hodina.
Takže nemáme čas se u mámy zdržet.
Máme spoustu času se u ní zdržet.
Dobře. Jen dvě minuty. To je trauma na celý život.
Nezapomeň, že po nás nemusí jít jen Baron.
Hele, vyzvedneme klíč.
Dáme ho CIA a zase budeme žít normálně.
Je to hračka.
Je hrozné, že jim tohle děláme. Přijdu si jako děsná máma.
Ani já nejsem táta roku.
- A ty jsi úžasná máma. - Rozhodně si tak nepřijdu.
Dobře víš, že tohle nám budou vyčítat do smrti.
Co se děje? Povídej.
Sjeli ze silnice. Hledáme je.
Pošlete mi polohu.
Budeme potřebovat posily.
Jasně, rozumím. Hned to zařídím.
Jak víš, že ho chtějí prodat?
Protože je příliš dobře znám.
SOUKROMÉ ČÍSLO
Ano? Skvěle. Díky.
Benzínka, pět kilometrů na sever.
Co jsi zjistil?
Existuje Jeffrey R. Baker z Huntsvillu.
Ale zemřel v roce 1952.
- Já to věděla. - To nic nedokazuje.
Musíme doufat, že si ničeho nevšimnou.
Nevšímají si ničeho, co říkám nebo dělám.
Co to…
Ty vole.
To snad…
Uděláme něco?
Co chceš dělat?
Umíš být jen negativní.
- Zavoláme policii! - Mají jiné číslo.
- Mami! - Neboj, vypadá to hůř, než to je.
Děti.
- Tati. - Jdeme.
- Co se děje? - Jdeme.
- Máš drobný? - Ne.
- Moje M&M's? - Proč jste se bili?
Teď ne. Jdeme, Alice. Rychle.
Pospěšte si. Jdeme.
- Rychle, nastupte si. - Vidělas, co jsme viděli?
Vidělas, co jsme udělali?
Naučili jsme vás zpochybňovat autority.
- Ale teď si kurva nastupte. - A mluvíš sprostě?
Připoutat a jedeme.
Rychle!
Kdo to byl?
- Proč jsi to udělala? - Proč stříleli?
- Všechno dobře dopadne. - Jsme komplicové?
To byl Baron.
To jsou oni.
Otoč to.
Ty máš zbraň?
Tati, co to sakra děláš?
- Špatný pruh, mami! - Alice, vím, co dělám. Jasný?
Co to má znamenat? Proč jste se je snažili zabít?
Nesnažili jsme se je zabít.
Kdyby jo, byli by mrtví.
Jo.
Všechno bude v pohodě.
- Všechno bude v pohodě? - Jo.
Táta střelil náklaďák, vytvořil plamenomet
a tys tu holku zabila holýma rukama.
Nezabila jsem ji, je jenom v bezvědomí.
Není to holka, ale žena, kterou máma málem zabila.
Nepleť si pojmy.
- Řekněte nám, kdo jste. - Uklidněte se.
Teď poslouchejte.
- S mámou jsme byli NRR. - Co?
Neoficiální rychle reagující agenti CIA.
Prostě špióni.
- Byli jste špióni? - Ano.
- Jako Jason Bourne? - Jo, ale bez amnézie.
- Ano. - Já věděla, že nám něco tajíte.
Ale že jste tak hustí, že děláte špióny, fakt ne.
Proto nejsme hustí.
Jo, proto ne.
- Zmlátil bys Connorova tátu? - Je vegan.
- A Sydneyho tátu? - Viděl jsi Sydneyho tátu?
A všechny táty ve škole?
Zmlátil bych všechny. Ale postupně.
Ale už dávno nebojujeme. Jsme v důchodu.
Tak to nevypadalo. To byli taky špióni?
To byli teroristé nebo placení žoldáci.
To je lepší?
Teroristé mají politickou ideologii, žoldáci to dělají pro peníze.
Chápu, že se bojíte, ale ochráníme vás. To je naše práce.
Jde vám to fakt skvěle.
Šlo by nám to líp, kdybyste neprozradili polohu.
To bez internetu nevydržíte? Co tak důležitého jste hledali?
Hledali jsme, kdo skutečně jste.
Cože?
Zlatíčko, jsme vaši rodiče. To jsme.
Přesně tak.
Počkat, ty se na tom dostaneš na internet?
- Ano. - Teda zlato.
Ty jsi hlavička. Ukaž mi to.
Ty jo!
Co to…
Hry jsou samé násilí.
Hry jsou samé násilí?
Je neuvěřitelný střelec.
Měl kliku, Wendy. Nic víc to nebylo.
Slyšela jsem, že je dobrý, ale že takhle?
Díky.
Čečenské tetování? Volka?
Ano.
Jak jsi věděl, že jsou tady?
Dětská zařízení máme až teď.
Odposlouchávám Volku.
Před 15 lety měli o klíč zájem, tak jsem to zkusil zas.
- Skvělá práce. - Díky za pochvalu.
Sledujeme dětské herní profily.
Máme zařízení toho kluka.
Přesně to jsi říkal. Děti.
Viděli nás, tak si tím nejsem jistý.
Chci satelitní záběry Land Roveru.
Nemůže být moc daleko.
Nemůžou.
Nemůžou být moc daleko.
Jo.
To auto najdou, takže tolik času nemáme.
Napadlo mě, že s ní budu mluvit já.
Aspoň se zas nebudete hádat. Co ty na to?
Jasně, to je super nápad.
Můžeš jí vysvětlit, že sem jedou vycvičení zabijáci
a taky proč.
Co?
PANSTVÍ FOXHOUND
Vstávejte, děti.
Leo. Alice. Jsme tady.
Tohle je dům naší babičky?
Jo. Tady jsem vyrostla.
A nemohla se dočkat, až vypadnu.
Ty kráso. Máš snad modrou krev? A my?
Ne.
Vaše babička měla v 70. letech dost pochybné vedlejšáky, takže…
Em.
- Co? - No tak.
Musíš zadat kód.
Tak hurá za babičkou.
Ty jo, babička má super bejvák.
Proč jsi odsud chtěla pryč?
To snad ne.
Proto.
- Ahoj. - Aha.
To jste vy.
Ahoj, matko. Pořád tě baví zabíjet?
Neprovokuj, drahá. Pořád umím skvěle střílet.
Tohle jsou tvá vnoučata. Je nestřílej.
Jsou větší než na fotkách.
Na fotkách?
Ano, Matthew mi poslal pár fotografií.
Vážně?
Jak se máš?
Skvěle. Poslal jsem jí pár fotek přes několik různých zemí.
Aby je nevystopovali.
A aby babička viděla aspoň na fotkách, jak její vnoučata rostou.
Chápeš? Nezveřejňovala je.
Chceš se obejmout?
Ne.
Jsem Britka. My se neobjímáme.
- Ale můžeš zvednout toho ptáka. - Zvedni ho, má zbraň.
Netuším, čemu vděčím za vaši návštěvu,
ale pojďte dál.
To nic.
- Polož ho. - Dobře.
Emily, určitě si svůj domov vybavuješ.
Nejde mi zapomenout.
To je bomba.
Tam nechoď.
Na nic nesahejte.
Ty jo. Je to tu jako ve Fort Knoxu.
Jsou tvé děti vždycky takoví slídilové?
- Jsou zvědaví. - Jsou snad prasata hledající lanýže?
Tak co si kdo dáte?
Ginny, to je moc milé,
ale něco si rychle vezmeme a pojedeme.
Co si domluvit nějaké setkání?
Ani náhodou. Jste tu.
Není na drinky příliš brzy, Ginny?
Ta zbožná povýšenost.
Bylo jí souzeno být Američankou.
Pořád o mně mluvíš, jako bych tu nebyla.
Promiň, zlato. To ze zvyku. Nikdy tu nejsi.
Pro tebe. Mezcal s trochou pomeranče, viď?
Netuším, jak to o mně ví.
A co ty, drahoušku.
Už piješ gin?
Dělá si srandu. To byl vtip.
Zpocená příšera se blíží!
- Sluníčko, chceš… - Sluníčko?
Nevíš, kde jsou energeťáky s granátovým jablkem? Jsem vyřízený.
Čtyři noví lidé.
Zdravím. Přátelé, či nepřátelé?
To je můj Nigel.
Ahoj. Panebože.
Ty jo.
- Pane jo… - Bože. To je… Vidím jazyky.
Ty bláho.
Omlouvám se za to. I za tohle. Nečekal jsem žádnou společnost.
Já zase tohle.
- Trénoval jsem. - Na co?
Na to, až řekne, že jsem připravený na MI6.
Jsem její malý speciální projekt.
Nigele, tohle je má dcera.
- Ne. - Emily.
- Ne, to ne. - Ano, Emily.
Emily?
A její manžel.
Pohledný Matthew.
- Matty. Ano. Všiml jsem si. - A jejich děti.
To je Alice a Leo.
Děti miluju.
To je pravda.
Vaši nevinnost a úžas nad světem.
Tak jo. Nebudu chodit kolem horké kaše a prostě to řeknu.
- Chcete mi říkat dědečku? - Co? To ne.
Ano. Dobře. Je to složité. Chápu.
Doufám, že mě nebudete vnímat jen jako otcovskou figuru.
Cože?
Protože co opravdu chci, Matty a Em,
je být vám hlavně přítelem.
To se nestane.
Co ten gin? Ano, nebo ne?
Ne.
Je jim 14 a 12.
- Pijou vodu nebo pomerančový džus. - Jo…
Hele, nemáme moc času, tak přejdeme rovnou k věci. Nigele?
Ukážeš to tady dětem?
Vnoučatům?
No jasně. Moc rád. Dědečkovské povinnosti, drahá.
Líbí se vám zajímavé věci?
Ukážu vám svoji kancelář.
- Jo. - Pojďte.
Tak mi to ukažte.
Tady, pane.
„Není to přízvukem, ale tvou osobností.“
Jsi tak předvídatelný, Matte.
Musí se s tebou k smrti nudit.
Díky.
- Co? - Ten klíč.
Z několika kanálů vím, že se o něm mluví.
A to auto?
Satelity ho sledovaly až sem.
- Pak se zatáhlo a ztratily ho. - Super.
Nejspíš jsou někde tady v okruhu 8 kilometrů.
To je stará továrna na munici. Tohle koňská farma.
- Tohle závodní dráha. - A tohle?
Netuším.
Pozemek patří neziskovce
se sídlem na ostrově Man. Foxhunter Ltd.
Foxhunter?
To mi něco říká.
Ginny Curtisová.
Z MI6. Ta žena je legenda.
Hele, Ginny,
když jsme s Em začali nový život,
vzal jsem něco cenného.
Když nemáš páku, nějakou si vytvoř. Na zdraví.
Proto ho mám ráda.
Počkej si na zbytek.
Jak vidíte, tady není nic zajímavého.
Tohle je tvoje kancelář?
- Co děláš? - Co nedělám.
- Na to by ses měl ptát. - Ale čím se živíš?
Co děláš za práci?
Tady mám svoje vybavení.
Jsem mistrem úplně všeho. Mám tu vidlici sai. Mám tu nunčaky.
Mám tu obušek. Moje bedra.
Mám tu vrhací hvězdice. Ty mi jdou nejlíp.
To bylo do zdi. Pořád se do něčeho strefuju.
- Můžu to zkusit? - Pozor, jsou ostré.
Zkus to, ale není to sranda. Buď s ní opatrný.
Per… Jo.
Tohle se mi ještě nepovedlo. Dobře ty.
Chceš to taky zkusit?
Spíš půjdu najít koupelnu. Musím na záchod.
Jasně. Proč by hvězda potřebovala hvězdu?
Už jsi hvězda.
To je cigareta s UV světlem,
laserové hodinky a neprůstřelný deštník.
Neprůstřelný deštník?
Když chceš být špión,
musíš být připravený na všechno.
- Proto si monitoruješ zdraví? - Ne.
To mi monitoruje spánek.
Tvoje babička mě často nenechá spát. Protože chrápe.
Taky ho máš. Jsme jako dvojčata.
Podívej, Ginny.
Ukryl jsem to…
tady.
A tuším, že po tom jdou i další lidi.
Ano.
Takže po vší té době
jsi svoje problémy dotáhla až k mému prahu.
Ne vždycky je to o tobě.
Ano, co si pamatuju, vždycky bylo všechno o tobě.
Celý život se snažím nebýt jako ty.
A být matkou, kterou jsi nebyla.
Milující, stabilní, pečující.
- Despotická. - Ne! Panebože!
Přítomná! Přítomná v životě svých dětí.
- A jak ti to jde? - Jde jí to skvěle.
Tak tohle jste si vyřešily a teď…
Přesně to jsem čekala.
Tvoje dcera tě nenávidí.
Všeho ses vzdala, a ona tě i tak nenávidí.
Víš co? Dokážu žít s tím, proč mě Alice nenávidí. Opravdu to dokážu.
Ale dokážeš žít s tím, proč nenávidím tebe?
Nenávist je silné slovo.
- Určitě existuje… - To je fuk.
Udělala jsem něco, co ty nikdy ne.
Rodina dostala přednost před prací.
Přesto jsme na tom stejně, viď?
Je fuk, jaká jsi matka.
Puberťačky rebelují.
Já to dělala té svojí, ty mně a ona tobě.
Můžeš jenom doufat, že jsi je vychovala tak,
aby se o sebe postaraly a jednou se za tebou vrátily.
Proč bych se měla chtít vrátit?
Přesvědčila jsi sama sebe, že jsem tě bezcitně poslala pryč
do internátní školy v Americe, abych si zjednodušila život.
Ale taky jsi zapomněla na to, jak jsi mě o to prosila.
Teď bych ráda strávila nějaký čas s vnoučaty.
Něco mi říká, že po tomhle už mít šanci nebudu.
Nechápu, jak spolu ty dvě souvisí.
Nemám tušení. Rozdělte se do tří týmů a projděte ta místa.
Získám povolení a navštívím paní Curtisovou.
Musíme čekat na povolení?
Ano, Wendy. Nehodlám tam vtrhnout a riskovat konec svojí kariéry.
Něco asi mám.
Hned to posílám.
Chápeš to? Dává mi za vinu, že jsem odsud chtěla pryč.
Nemáš to s mámou lehké, ale pořád je to tvoje máma.
Tady?
Pojď.
Vyfotily jsme se, než odjela na školu do Ameriky.
Líbí se mi, jak se tu směje.
I když teď chápu, že to bylo proto, že se mě zbaví.
Od chvíle, co byla v pubertě,
nechtěla být součástí mého života.
Ale já vlastně nebyla součástí toho jejího.
Svůj život jsem zasvětila službě.
Takže jsem neměla čas na ni.
Není to tak, že bych mámu nenáviděla.
Ale to já přece vím.
A nemyslím si, že ona nenáviděla mě.
Řekla, že jsi mrtvá.
No jo. K dokonalosti jsem měla daleko.
Dala by sis čaj, drahoušku?
Boba čaj?
Co?
Promiň, čaj nepiju.
Nepiješ čaj? Nepiješ gin?
A já jsem podle Emily špatná matka?
To musíme napravit. Jdeme.
Pohyb!
Dělejte!
- Ty kóduješ? - Jestli kóduju?
Jo, kódování miluju. Všechno tohle.
AR, VR, PR, QR kódy. Všechny věci s R.
Když chceš do MI6, musíš být technicky zdatný.
Musíš být kombinací Jamese Bonda a Q.
Tebe by vzali hned.
Jsi dokonalý kandidát.
Jako proč?
Tvoji rodiče jsou špióni. Máš to v krvi.
Ale já nejsem jako oni.
Něco vyzkoušíme. Vrhnu se na tebe.
- Co? - Vrhnu se na tebe, jo?
Uděláš první věc, která tě napadne. Neboj, neublížím ti.
Je to můj denní chleba. Standardní trénink.
Tak jo. Tři, dva, jedna.
Nedělej to.
Ty bláho.
Omlouvám se.
Netušil jsem, že to dokážu.
Máš malé pěsti. Já jsem zvyklý na pořádné.
- Jen jsi mi prošel mezi žebry. - Nechtěl jsem.
Netrap se tím. Na rány jsem zvyklý.
Kolik dokážeš kliků?
Patnáct?
Kdo první udělá čtyři…
Je to tudy. Pojď.
Je to tam?
Co to je?
To je pro mě, tohle pro tebe.
„Milá Emily, pokud tohle čteš,
pak nám hrozí nebezpečí a nejspíš za to můžu já.
Tak promiň.
Jen jsem se snažil tebe
a toho andílka pod tvým srdcem chránit.
Neopouštěj mě, prosím. Bez tebe bych byl k ničemu.
Bylo by to smutné.“
Ty vždycky víš, co říct.
Proč zrovna tady?
Šlo nám o život a byla jsi těhotná.
Věděl jsem, že když budeme potřebovat tohle, tak i Ginny.
To jo.
Rychle.
Tudy.
Dveře u kuchyně.
To nic.
Jdeme.
Stát. Ruce vzhůru.
Nehýbejte se. Stát.
- Kde jsou děti? - V obýváku. Pohyb.
- Ustupte. - Ty ustup.
Jste v pohodě?
Máme, co chcete.
Ten klíč je tady. Jasný? Máme ho.
Pusťte děti a něco vymyslíme.
Barone! Vylez ven!
Ale no tak.
Chucku?
Mrzí mě, že vás zklamu.
Doufal jsem, že jsem vás vycvičil líp.
Ahoj děti. Neumíte zdravit?
Emily, Matte.
Co to má být?
- Taky vás rád vidím. - Ale vždyť tě zastřelili. Byls…
Musel jsem vás pošťouchnout, abyste mě dovedli k tomu klíči.
- Takže v tom jedeš s Baronem? - Ne, ten je čistý.
Ale nechtěli jsme, abyste se vrátili ke starým jednotkám.
Pošpinili jsme ho.
Baron Gora a Volku sleduje. Nespolupracuje s nimi.
A ten chlap, co mě střelil?
Seznamte se.
Je úžasné, co všechno se dá nafingovat.
Chucku!
A aby bylo jasno,
ten klíč si vezmu.
Prosím.
To jsou naše děti.
Je na čase to pustit.
V pohodě.
Co se ti stalo?
Co se mi stalo?
Vy jste se mi stali.
Co tím myslíš?
Jak za to můžeme my?
Fakt to nevíš?
Dva mé nejlepší agenty unesli během letu.
Byli považováni za mrtvé a klíč za ztracený.
Úřad z toho vinil mě. Poslali mě do důchodu.
Během roku jsem přišel o práci,
důchod, dům, manželství a o svého psa!
Kvůli vám dvěma.
Takže ti jde o pomstu?
Ne, jde mi o peníze.
Pomsta je jen třešnička na dortu.
- Vrať nám děti. - Nastíním vám plán.
- Odejdeme odsud. - Tohle ti neprojde.
- Vážně mě chceš přerušovat? - Pusť je.
Pokud nic neuděláte, zítra vám je v pořádku vrátím.
To nic, zlato.
A žádná policie. To pak situace s rukojmími nedopadají dobře.
Chucku!
Pomalu. No tak.
Vítej zpátky.
Alice, Leo! Musíme najít ten vrtulník.
- Máte jeho číslo? - Byl moc daleko.
- Bezpečnostní kamery. - Super nápad. Jdeme.
Vrať to k tomu přistání. Podíváme se na to.
Je v pohodě?
- Jsem. - Počkat.
- Vrať to na děti. - Jasně.
Zastav to. Tady. Přibliž to. Vidíš?
Něco nám ukazuje.
Ten prsten. Má ten svůj prsten.
- Jo. - Co to je?
- Sleduje to jeho aktivitu. - A má GPS.
Máš počítač?
Jsem v jeho účtu. Dvoufázové ověřování? Hračka.
Souřadnice?
Je to 51,5076 a -0,0994.
Tate Modern.
Dneska je zavřený kvůli soukromému večírku.
Nigele, máš smoking?
Ano. Jako každý dobrý agent.
Nemůžete dál. Nejste na seznamu.
Pokud vím, tak jsme.
To si vezmu.
VÍTEJTE V TATE MODERN
Měli jsme to tušit. Je chytrý.
Zabezpečení.
Detektory, ostře sledovaná akce.
Nikdo nevybočuje z řady.
Najdeme je, neboj.
- Jdeme. - Jasně.
Nepočkám, Gore. Měl jste dvě hodiny.
Měl jste tu být dneska.
Čtyři vaši konkurenti udělali vše, aby dorazili.
Asi to nechcete dost.
Ten zkurvysyn.
Chce to prodat dneska.
Okamžitě tam jeďte.
Díky, že jste přijeli tak rychle. Ale můžu vám slíbit,
že nebudete litovat. Tudy.
- Co to ukazuje? - Mají být přímo tady.
LONDÝNSKÉ ELEKTRICKÉ ROZVODNY
Jak to vypadá, Daphne?
Připraveno.
Dámy a pánové, slíbil jsem vám show.
Nerad bych plýtval vaším časem.
Podívejte se na horizont města.
Chci vám ukázat, co všechno to umí. Můžeš, Daphne.
Rozumím.
A krok číslo dva.
A teď my.
ROZVODNA TATE: OFFLINE
- Ukazuje, co klíč umí. - Určitě chce mít nejlepší výhled.
Teď je zase nahoď.
Měli by tu být.
Jestli nejsou tady, musí být nad nebo pod náma.
- Počkat. - Co je?
To jsou Chuckovi muži. Jdeme.
Dveře se zavírají.
Ale nemluvím tu jen o světelné show.
Převezmi kontrolu nad Temžskou bariérou, Daphne.
TEMŽSKÁ BARIÉRA: PŘÍSTUP POVOLEN
Bariéra brání Atlantskému oceánu v zaplavení tohohle města.
A my máme moc ji otevřít nebo zavřít.
Kdykoli chceme.
Co tu bariéru otevřít, Daphne?
TEMŽSKÁ BARIÉRA: POZICE 1
Pane, tohle musíte vidět.
Dveře se otevírají.
- Měli byste nás pustit. - Nebo co?
Dnes vám nenabízím
jenom nějaký disk nebo shluk jedniček a nul.
Dnes vám nabízím moc.
A jestli po ní prahnete,
tenhle klíč vám ji odemkne.
Em.
Dražbu začnu na čísle, o kterém jsem přesvědčený,
že je víc než odpovídající.
Sto padesát milionů.
Říká někdo 200 milionů?
Dvě stě padesát milionů.
- Dvě stě padesát milionů? - Ano.
Máme vítěze. Pan Ivanov ho získává za 250 milionů.
A jak ho znám, pokud máte rodinu v Paříži,
řekněte jim, ať se rychle sbalí.
Kam máte namířeno?
Barone.
Jak jsi nás našel?
Jsme MI6 a vy jste mezinárodní uprchlíci.
- Je to má práce. - Víš, že mají naše děti.
Taky vím, že jsi mě měla za dvojitého agenta.
Hele, zatknout nás můžeš pak. Teď musíme zachránit naše děti.
Nechci vás zatknout. Vím, že ten klíč nechcete prodat.
Jdeme.
Pohyb. Jdeme.
Ruce nahoru!
Ty! Zůstaň stát!
- Chucku! - Zajistěte dveře.
Chucku, pusť naše děti.
- Hezky. - Díky za pochvalu.
Neusínej na vavřínech. Ten klíč.
Chucku!
Týme 2, vezměte děti k lodi.
Jdeme.
Pusťte mě!
Nechte mě být. Pusťte mě!
Hej!
Kam nás vezete? Pusťte nás!
Dělejte, pospěšte si.
Co to děláte?
Sedněte si.
Gor chce klíč.
Nemáme ho.
Nehýbal bych se. Střílet umí fakt skvěle.
Byla to past.
Vzali nám motorky. Míří na východ.
Chyťte je!
- Míří k severnímu břehu. - Pojedu tam.
Pozor! Projíždím!
Co děláš?
Daphne, potkáme se na místě. Přines klíč.
Jasně.
Pozor!
Chuck otevřel bariéru.
Až bude na otevřené vodě, je pryč a děti nebude potřebovat.
Musíme se dostat na loď.
Nikdo tu není. Ani klíč.
Chuck míří po Temži na východ.
Panebože.
- Co je? - Bariéra je otevřená.
Zavolám říční policii a zajistím lodě. Ty zajisti zavření bariéry.
Můžete mi to podržet?
Hej! Počkejte!
Mám loď. Kde jsi ty?
Na 11 hodinách.
Jižní strana.
Pojď dolů. Naberu tě.
Nemůžou ji zavřít. Někdo přepsal systém.
Kde je sakra ten klíč, Wendy?
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Jen chci vědět, kde mě potřebuješ. Jsem připravený.
Připravený na vše.
Zatím zůstaň tam, kde jsi.
Ale… Ne, můžu…
Ty bláho.
To snad ne. Vážně jsem to udělal!
To vypadá děsivě!
Ale taky hustě.
Vlastně to celé bylo fakt husté.
Omlouvám se.
Jste v pořádku? Nemáte to natočené? Jasně, že ne.
Je v bezvědomí.
Cože? Jo!
Tak jo.
Zlato, mám ten klíč.
Ty jsi prostě nejlepší!
Nigel má ten klíč.
Opakuju. Nigel má ten klíč.
Řekni mu, ať zavře tu bariéru.
Zavři tu bariéru.
Jasně. Rozumím. To zvládnu.
Přesně na to jsi trénoval.
Ale tohle jsme ještě nebrali. Omlouvám se. Nechtěl jsem vás bouchnout.
Tak jo, musím…
Buď dobrým agentem.
Jasně. Delete.
To nic nedělá. Ctrl. To bude ono. Ctrl Z.
Zase nic. Minutku.
Promiňte, mohla byste se probrat a říct mi, co s tím?
Jasně, chápu. Nemůžete.
Mami!
Nestůjte tam!
Panebože.
Můžete si pomoct navzájem? Prosím.
Hej!
Pojď sem.
Pusťte mě!
Záchranné vesty!
Řekni Nigelovi, ať ji hned zavře!
Nigele, zavři tu bariéru.
Hej, Siri, můžeš mi říct…
Ne, Nigele. Musíš ji hned zavřít!
Drahoušku, omlouvám se. Mrzí mě to.
Jenom… Musím postupně.
Vážně se snažím!
Prosím.
Cože?
To mi vlastně dost pomohlo.
Ty bláho, jdu na to.
Fajn.
Snad nezaplavím Londýn.
TEMŽSKÁ BARIÉRA: ZAVÍRÁ SE
Já to dokázal?
Rychle. Jdeme!
Běžte!
- Věříš mi? - Věřím ti.
Mami!
Není třeba, mami. To dám.
Leo!
Co je?
Není ti nic?
- Chci tě zachránit. - Co?
Matte!
Nakopej mu prdel! Měls pravdu, situace s rukojmími nedopadají dobře.
ZAVŘENO
Dokázal jsem to.
Dokázal jsem to! Já to dokázal!
Viděla jste to? Není tu nikdo, kdo by to se mnou oslavil.
Ale to je fuk!
Takhle se chová budoucí agent MI6 ve výcviku.
Jsem tak šťastná.
Dneska jsi dokázal neuvěřitelné věci.
- Fakt? - No jasně.
Ten hasicí přístroj, to s prstenem.
Jsi opravdu hlavička.
A já myslel, že se budeš třást strachy.
Co? Já a bát se?
Ne, to bych si nikdy nemyslel.
Až se vrátíme,
můžeš hrát hry celý den.
- Nepustím tě z domu. - A můžu to říct Connorovi?
Nemůžeš mu říct vůbec nic. Řekneme jim, že jste měli mononukleózu.
Promiň, že tě tak mačkám.
Jsem ráda, že se ti nic nestalo.
To nevadí. Líbí se mi to.
- Holky si to vyříkaly. - To jo.
Bože, to je trochu moc objímání.
Je vidět, že jsi v Americe příliš dlouho.
- Jdeme. - Abys věděl, tu bariéru jsem zavřel já.
Skvělá práce.
Slib mi, že tohle se už nebude opakovat.
Slibuju, že se to už nikdy nebude opakovat.
Nikdy se to nebude opakovat.
Nerad to říkám, ale možná stihneme ten zápas.
Jestli to dá, vyhrajeme.
Nech toho. Jenom to zhoršuješ.
Promiň, trenére. Nemůžu se na to dívat.
Hluboký nádech.
- Dračí nádech. - Dračí nádech.
Neboj se, zlato.
Když ženy z naší rodiny střílí, neminou.
Je nebojácná. Jako její babička.
Jo!
To byla parádní střela!
Ne, jsem Britka.
To je moje holčička! Dokázala to!
Jo!
Dokázali jsme to!
Jo!
Couvej, Pedoknírku. Drž se dál.
No vidíš.
Jsem moc ráda, že jste přijeli. Kdy že se vracíte domů?
Kdo říkal, že se vrátíme?
- Mami? - Ano, zlato?
Můžu se jít učit k Annalise?
Nemusíš mi lhát.
Jestli chceš slavit s kamarády, máš na to plné právo.
Vážně se musím učit. S Leem jsme dost zameškali.
Jasně.
A jestli v pondělí nic nemáš, mohly bychom si něco pustit. Chceš?
No jasně. Proč ne. Jestli o to stojíš, udělám si čas.
Super. Pecka.
- Můžeme? - Jasně.
- Pa. - Mějte se.
Ahoj.
Můžeš brečet. Je pryč.
Nebrečím.
Ale brečíš, drahoušku.
A je to krásné.
Udělala jsem si složku na tu holku Annalise.
- Super. - Možná má jiné jméno.
- Ne, tohle dělat nebudeme. - Super. Ne, tohle tu neděláme.
Klidně budu tu holku i toho s knírkem hezky po špiónsku sledovat…
- Musím svou vnučku chránit. - Není tvoje vnučka.
- Rozumíš? - Ano.
Věříme jí, takže sledování není nutné.
Co kdybyste si udělali čas pro sebe?
- Vážně? - Ano.
Já se postarám o Lea.
Potrénuju ho a poučím o náročnosti tajných služeb.
- V IT oddělení. - No…
Užijte si volno.
Díky.
Bez dětí jsme už dlouho nebyli.
Víš, co budeme dělat?
- Spát. - Spát. Jo.
- Nemůžu se dočkat. - Naše dcera dneska zabila.
- No… - To byl neskutečný zápas.
Neskutečný.
- Jsem tak hrdá. - Pojď sem.
Bože, jen to ne.
Co tu kurva děláš?
Nemůžu se stavit a pozdravit kámošku?
- Ne! - Ne!
Staráš se o ni?
To si piš. Jsme svoji už 15 let.
- Na to jsem se neptal. - Máme dvě děti, Barone.
- Dvě děti, kámo. - Jsi šťastná, Emily?
- Ano, jsem. Dobře? - Dej si pohov.
To byl jenom vtip. Nemáte smysl pro humor?
- Aha. - Tak to jo.
Jde o práci.
Nevracíme se. Tohle byla neplánovaná jednorázovka.
- Nebyl bych tu, kdyby to nebylo vážné. - Mohl jsi nám napsat.
Nenašli jsme Chuckovo tělo.
Budu vás potřebovat. Teda Matta zas tolik ne, spíš Emily.
Potřebuju, abys naverbovala člena svojí rodiny.
Máma z toho bude nadšená. Stačí si s ní promluvit…
Nejde o tvoji mámu.
Aha.
Ale o otce.
Tvého otce?
Já ti o něm neřekla?
Překlad titulků: Lucie Jágr Tatransky