FÖR 15 ÅR SEDAN
-Hallå? -Okej. Vi har fått bekräftelse från MI6.
-Målet är i spel. Ni två är på. -Uppfattat.
Älskling, vi fick samtalet. Är du redo?
-Vi är sena. Vi måste gå. -Ja. Jag kommer strax.
-Det sa du för fem minuter sen. -En minut till.
Jag känner dig. En minut brukar betyda 20. Jag kör fram bilen.
Nej, det är en fest för barn.
Så jag kanske borde…
-Båda två. -Verkligen?
Och…den här.
Wow, snygg bil.
Ni vet att det finns en gräns för era utgiftskonton?
Enligt dig måste man leva upp till sin täckmantel.
Minns du Macao?
Du la en halv miljon på att komma in i triaderna.
Vet ni vad? Om ni lyckas med det här får ni behålla bilen.
På riktigt?
-Nej. -Jag trodde väl det.
Idag är ni franska vapenmäklare.
Det riktiga paret Lemieux har fått "förhinder".
Fokusera. Nu kör vi.
Balthazar Gor, före detta KGB-agent, numera ledare för Volka.
En av de farligaste terroristerna i Östeuropa.
Det är hans barn som fyller år, men underskatta honom inte.
Smält in och försök hitta honom.
Vi ser honom inte på kameran.
Titta på det här. Allt det här för en åttaåring?
Den här ungen blir en skitstövel.
Det finns fler sätt att förstöra ett barn.
Zooma in. Precis där.
Ni måste skämta.
Vad menar du?
Jag tog en risk med er. Ni ligger med varann.
Vi spelar bara våra roller för uppdraget.
-Som man gör i vår bransch. -Blir ni tagna får ni ljuga bättre än så.
Vi klarar det. Du känner oss.
Vi ser Gor.
Okej, ta ner honom.
Mescal med en twist.
God dag. Jag heter Mélodie Lemieux.
Vilket vackert hem ni har.
Jag heter Gor.
-Balthazar Gor. Trevligt att träffas. -Tack detsamma.
-Ha så trevligt på festen. -Tack.
-Röst och fingeravtryck säkrade. -Bra. Nu till kassaskåpet.
Där uppe. Gors kontor.
Se till att avtrycket överförs.
Balthazar Gor.
-Vi har enheten. -Utmärkt.
-Vad är det? -En ICS-nyckel.
-En vad? -Industrial Control Systems.
En huvudnyckel till delar av världens viktigaste infrastruktur.
Kraftverk, dammar, kärnreaktorer.
-Gor kan utlösa ett nytt Tjernobyl. -Vi fattar. Det är illa.
Östra trappan.
Skynda er.
Bra jobbat. Nu till mötesplatsen.
Baron Andrews från MI6 möter er där.
Och Emily, nämn inte nyckeln för Baron.
Ni två känner varann sen innan, men vi litar inte på nån med det här.
-Emily. -Baron.
Du mår bra. Jag var sjukt orolig.
-Sjukt? Ja, du ser lite blek ut. -Matt.
När kommer du tillbaka till England och en riktig underrättelsetjänst?
När de börjar anställa riktiga agenter.
När det gäller att agera resebyrå slår ni oss med hästlängder.
Ja. Försök att inte repa den. Amerikaner kan vara hårdhänta.
-Jag tar inte åt mig. -Var det en öm tå?
-Är du avundsjuk? -På vad?
Jag hör en ton av avundsjuka.
-Är det uttalet? -Nej.
Det är din personlighet, men uttalet gör sitt.
Ni två skulle bli ett så gulligt par.
-Trevlig resa. Alltid härligt att ses. -Visst.
Din nyckel.
Försök att inte repa den. Cheerio.
-Ursäkta mig så himlans mycket. -Vilken usel imitation.
Välkomna. Jag är Dylan. Ska jag ta väskorna?
Det behövs inte, men kan jag få lite champagne?
-Självklart. -Tack.
Jag är nöjd. Ingen till mig, tack.
Ingen champagne?
-Nej. -Verkligen?
Vi skålar alltid när vi är klara.
Ja, men med tanke på den höga höjden och uttorkning…
Jag känner bara inte för champagne just nu.
Nu vet jag säkert att nåt är på tok.
-Jaså? -Ja.
Jag vet inte vad, men nåt är det.
Jag är gravid.
Vad… Vad sa du?
Och du är pappan.
Jag tog för givet att jag är pappan, men jag…
-Du träffar väl ingen annan? -Nej. Gör du?
Nej. Jag träffar ingen annan än dig. Är du säker på att du är gravid?
Ganska säker.
Oj. En royal flush av graviditetstester.
Jag har kissat på alla, så…
Jag vet inte vad du tänker, men, du vet…
Vi har inte varit ihop så länge…
Jag är med på tåget.
Va?
Jag sa att jag är med.
På hela resan.
Min favoritperson håller på att skapa min nya favoritperson.
Jag är med.
-Du säger alltid rätt saker. -För att det är sant.
Champagne, D! Ta med hela flaskan. Jag dricker för två.
Vi ska ha barn.
Gratulerar. Fantastiska nyheter.
Är det säkert att det går bra?
Jag vet av personlig erfarenhet
att barn inte går så bra ihop med det här jobbet.
Jag vet av personlig erfarenhet hur det känns att inte ha en familj.
-Det här är allt jag önskat mig. -Samma här.
Va?
Är det min andedräkt?
-Mår du bra? -Jag bara…
Jag måste ta lite vatten i ansiktet.
Jag är ledsen. Toaletten är ur funktion.
-Vi ska flyga i 11 timmar. -Jag beklagar.
Toaletten är ur funktion, Matt.
-Bort från henne. -Vi vill ha nyckeln.
Visst.
Här är den. Släpp henne.
Em!
-Vad gör du? -Det finns bara en.
-Nej! -Vi har inte tid, Em!
Ta hand om bebisen.
Vad gör du?
Släpp inte taget!
-Släpp inte taget, du. -Okej, jag ska inte.
Ser du gläntan där nere?
-Okej, håll i mig! -Jag håller.
Vi klarade det. Skynda dig.
-Mår du bra? -Några brutna revben, men det är inte det.
Vi kan inte fortsätta så här. Speciellt inte med en bebis på väg.
Vad ska vi göra? Sluta som agenter och bli civila?
De visste att vi var på planet. Vi har blivit avslöjade.
Ska vi bara försvinna från radarn?
Alla kommer att tro att vi dog i kraschen, eller hur?
Det ger oss en chans att försvinna.
Ja, vi får börja om. Vi måste bryta kontakten med alla vi känner.
Jag kan göra det. Jag har ingen. Du har din mamma.
-Du måste bryta med henne också. -Ja. Det är ingen förlust.
Chuck, då?
Chuck är vår vän. Det här är vår familj.
Han förstår.
Ska vi lämna allt vi har jobbat för?
Våra karriärer, våra liv, allt?
Ja. Allt förändrades precis.
Om det inte hade varit för mina starka innerlår hade du varit död.
Dina lår räddade mitt liv.
Och vi dog inte.
-Ska vi verkligen göra det här? -Ja.
Jag vet inte vart vi tar vägen eller vad vi gör, men…
Vi löser det.
-Jag är med om du är med. -Ja, hela vägen.
-Vi måste härifrån. -Vi drar.
NUTID
Vad är det för dag idag, älskling?
Dagen då min man vinner hela rasket.
-Matchdag! -Matchdag!
-Hör här. -Vad?
Om vi vinner slutspelet…
Jag säger inte att det beror på min coachning, men det kan vara…
Enbart tack vare din coachning.
Vet du vad de säger om mitt sexiga lir?
-Säg. -Hårda bollar…
Herregud.
Fan också. De kommer att bli sena igen.
Alice! Leo! Frukost!
-Leo, sluta spela nu! -Självklart visste hon.
Kom igen, Alice!
-Skynda! -Borstar fortfarande tänderna.
I 20 minuter? Hon håller på med sin fåniga mobil.
Som sagt, om du är arg över mobilen, ta den ifrån henne.
-Ta den du. -Jag är rädd för henne.
Jag vet. Det är så läskigt.
Särskilt blicken som hon ger en.
-Dina tänder är rena, Alice! -Jag kommer!
-Minns du när hon gillade oss? -Nej. Det var länge sen.
Vi kan börja med våra filmkvällar igen.
Det är faktiskt en bra idé.
Vi kan titta på Creed. Creed II.
Det är mycket babyolja. Är du säker?
Vad gjorde du och din mor när du var 14?
När jag var 14 skickades mamma till Beirut och glömde att berätta det.
-Dåligt exempel. -Ja, det är en väsensskild barndom.
-Läget, kompis? Mår du bra? -Ja.
Spelade du videospel igår kväll efter läggdags?
Nej då.
Jo, okej. Förlåt.
Du blev skraj för snabbt. Jag trodde dig. Du ska inte ge dig så lätt.
-Jobba på det. -Vad är du arg för nu igen?
Nej, snälla, uppmuntra honom inte att ljuga.
Varför inte? Ni ljuger jämt.
-Ursäkta? -Vad sa du?
Jag hörde dig prata ryska med AC-killen, pappa.
-Varför? -Jag gör som Bobby Brown.
Som jag vill. Så det så.
-Pratar du ryska? -Lite grann.
Ni vet, do svidanija, Sputnik, Gorbatjov, white russian.
Ni pratade om luftkonditionering.
Er pappa och jag lärde oss lite ryska när vi var där med Fredskåren.
Jag trodde att det var i Colombia? Där ni träffades?
Just det. Vi träffades där vi träffades.
Colombia.
-Vi reste från Colombia till Ryssland. -Belize.
-Belize ligger bredvid Colombia. -Ja. Exakt.
Colombia, Belize, Ryssland.
-Ja. -Vi reste runt.
-Fred händer inte utan hjälp. -Och inte bara det, kusjaj zavtrak.
-Vad betyder det? -Det betyder "ät din frukost".
Jag har en del inbokat i eftermiddag.
-Kan du hämta kemtvätten åt mig? -Visst.
Vi måste handla på Costco. Vi har slut på så mycket.
Okej.
Du borde inte dricka läsk så här tidigt.
Diet Coke motverkar cancer.
-Var har du hört det? -Ge mig den.
Den är inte tillgänglig just nu.
Kan du ta av dem?
-Vad? -Passa dig.
-Vad lyssnar du på? -Du känner inte till dem.
Troligtvis inte.
-Har du några planer efter matchen ikväll? -Hur så?
Jag tänkte att du kanske ville bjuda hem några vänner.
Vi kan göra alkoholfria drinkar och prata om det senaste skvallret.
Jag pluggar hemma hos Annalise ikväll.
-Miss nummer två. -Ja.
Självklart. Du älskar att plugga.
Jag har verkligen inga planer på måndag.
-Jag tänkte att vi kunde ha filmkväll. -Nej tack.
Verkligen? Du säger nej? Är du säker?
Visst.
-Jag kan ha filmkväll med dig. -Verkligen?
-Till och med Creed III? -Jag tar fram oljan.
Som Michael B i filmen, du vet.
Okej, vi är framme.
Ha en bra dag i skolan, hjärtat.
Nej, jag älskar dig mer.
Glöm inte att vi har sen hämtning idag, Leo.
Varför har du den på dig igen?
Den är grym. Den registrerar sömn, syreupptagning och blodtryck.
-Du är 12, du har inget blodtryck. -Den är lite stor för ditt finger.
Därför har jag den på tummen.
Ska vi spela lite amerikansk fotboll imorgon?
-Hört talas om boxardemens? -Vi kör bara kast.
-Du vet att jag spelade? -Ja. Du borde gå och kolla dig.
Den sved!
Jag ska nog visa honom boxardemens.
-Ser du det där? -Ser vad?
Hon är med den där killen igen.
-Var hittade du den? -Amazon.
-Låt henne vara. -Nej, hon är med honom igen.
De håller hand.
-De kysstes precis. -Va? Kyssar?
Vilken 14-åring har mustasch?
Han heter James och är 16.
-Nej! -Jag har aldrig sett dem kyssas.
-Var hittade du den? -På Amazon.
-Du som blev arg för min nya lövblåsare. -Skit. Vad ska vi göra?
-Det är hon. -Du måste svara.
-Hon såg oss. -Svara inte.
-Vänta. Lägg ner den. -Fan. Du måste svara.
Hej, älskling!
-Mamma? -Har du glömt nåt?
Vad gör ni?
Gud, vad creepy. Är det en kikare?
Din mamma var creepy först.
Ni behöver skaffa er ett liv.
Jag kommer hem när jag pluggat klart hos Annalise.
Jag sa att du måste ta mobilen ifrån henne.
Du måste vara mer diskret.
"Skaffa er ett liv"?
Det här är mitt liv.
Vad betyder det? Hon vet inte ens vad det betyder.
Allt jag gör handlar om ditt liv.
Vad skulle du göra om jag skaffade ett liv?
"Mamma, var är du?
Jag måste åka än hit än dit.
Titta inte på mig. Gå inte in i mitt rum. Ge mig mat."
Tonåringar. Och det händer över en natt.
Det sägs att de knäcker en, men jag ska inte knäckas.
-Åh, herregud. -Jag förstod inte. Kan du upprepa?
Det där är så creepy, Alexa.
-Sköt dig själv. -Får jag rekommendera en meditationsapp?
JAMES: JA, FÖR TUSAN!
DÄR ALLDELES STRAX
ANNALISE: HAR VÅRA DRINKAR!!!
Okej.
En gång till. Det är allt.
Strunt samma. Det gör inget.
-Vad gör du? -Herregud!
-Inget. -Ser inte ut som inget.
-Det är Alice. -Alice?
Hon ljuger för oss. Hon är inte hos Annalise.
Det är därför vi borde övervaka våra barn hela tiden,
som andra föräldrar gör.
Vi är inte som andra föräldrar. Vi har pratat om det.
Men vi är bokstavligt talat spioner. Det är vad vi är.
Det var det vi var.
Vi spionerade på terrorister och krigsherrar, inte våra barn.
-Det här känns… -Jag vill inte se det.
Den öppnades precis här. Vad är det?
Va? "Mom sux."
Hon stavade fel. Det är tacken. Mamma suger.
Jag vill inte se.
Låt mig prova det här.
Nyfikenhet straffar sig.
Jag är villig att ta risken.
-Så där. -Du borde inte snoka.
Det verkar vara hennes mantra nuförtiden.
Vad är…
Titta.
REDO ATT SLAY. KEMISK AKPOKALYPS FTW.
Vad är det där?
-"Kemisk apokalyps"? -Apokalyps?
Sa ni "kemisk apokalyps"?
Igen? Efter det som hände förra året?
Vad hände då?
Jag tror att det hade nåt att göra med en tjej som heter Molly.
Skämtar du? Titta här. Hon är vid Adamson och Piedmont.
Hon borde stängt av platsangivelsen. Det känns som fusk.
-Det är en klubb! -En klubb?
Så ja.
-Det ser festligt ut. -Försöker du göra det värre?
-Vi har inte varit ute på länge. -Vi är inte ute, vår dotter är det.
Kom igen. Kan vi inte ha bara lite kul?
-Ursäkta mig. Får jag passera? -Ursäkta mig.
Herregud.
En harvey wallbanger, tack.
Skål!
Hon är där uppe.
Alice Amelia Reynolds, nu går vi.
Jag sa nu.
-Men… -Inte ett ljud från dig.
Knip igen, mustaschen. Du och din fjuniga läpp.
-Vi går. -Varför får jag inte stanna?
-Deras föräldrar bryr sig inte. -De kanske inte älskar dem.
Jag vet inte. Kom.
Gå inte än. Festen har bara börjat.
Hämta dina grejer, så går vi.
Vi går nu.
Är tv:n trasig? Är det därför ni boomers är ute så sent?
Säg hej, boomers.
"Boomers"?
Ja, Karen. Boomers.
"Karen"?
Hör ni, flytta på er, så går vi härifrån.
Vad tänker ni göra åt det?
Du hörde visst inte. Jag sa: "Flytta på er.
Jag ska ta med min minderåriga dotter härifrån."
-Pappa! -Hon ser gammal nog ut.
Slappna av, okej? Nu går vi.
Det är över.
Sakta i backarna.
-Fan. -Jag kan inte andas.
Det hände så fort. Så illa är det väl inte?
Vi är inga boomers. Vi är generation X.
Vi står och väger mellan generationer.
Kom, så drar vi.
Hur kom du in?
-Falskleg? -Nej.
Så de släppte bara in en 14-åring på klubben?
Jag har falskleg, men jag använder det till att dansa.
-Var det här persikofjunets idé? -Han heter James.
-Du gillar honom inte för att han är vit. -Din mamma är vit.
Dessutom handlar det inte om James.
-Det handlar om dig. -Ja.
Du är sur för att jag lever mitt eget liv.
-Va? -Snälla.
Hur hittade ni mig?
Hallå?
"Mom sux." S-U-X?
Inget svårt lösenord.
Ni bröt er in i min dator och läste mina sms?
Dina sms? Det är våra sms.
Det är inte din mobil. Det är vår mobil.
Och nu ska du få utegångsförbud i vårt hus.
Det är därför jag ska ta min GED.
Ta din vad?
Så jag kan ta examen och börja på college.
-Det tänker inte vi betala för. -Ska vi inte prata om det som hände?
Ni sparkade skiten ur de där killarna, och en av dem var söt.
Vårda språket.
Vill ni prata om att vårda språket nu?
Var har ni ens lärt er det där?
Vi har tagit några taekwondo-lektioner.
"Några taekwondo-lektioner"? När ni jobbade för Fredskåren i Japan?
Vi sa aldrig Japan.
Taekwondo är faktiskt en koreansk kampsport.
Man lär sig förvånansvärt mycket på några lektioner.
Ska jag tro på det? Ni är så falska just nu.
-Falska? -Ska du säga, du med ditt falska leg.
Ni är asjobbiga.
Jaså, vi är asjobbiga?
Du har utegångsförbud. Där har du nåt att asjobba med.
Det där hon sa lät helt ologiskt,
men vill du bråka, med tanke på vad hon gjorde på klubben?
Jag tål er inte!
-Det var helt sjukt, va? -Ja, det var galet.
Men var det galet på ett dåligt sätt eller på ett bra sätt,
som fick oss att känna oss levande?
-Det var dåligt. -Dåligt? Ja. Jag kollade bara.
Vad tänker du på?
Du vet att jag älskar vårt liv.
-Eller hur? -Men?
Jag vet inte. Det var som om nåt klickade ikväll.
För första gången på väldigt länge kände jag mig behövd.
Du behövs, på ett annat sätt.
Skvallrade du om var jag var, korkskalle?
-Än sen? -Jag har i alla fall ett liv.
Inte längre. Med ditt utegångsförbud får jag en baldejt före dig.
Fantiserar du aldrig om att dra ner till Sydamerika?
-Att stoppa en kupp eller starta en? -Nej.
Vilket som, lite gammaldags kuppande vore välkommet.
Jag vill inte göra nån kupp. Vi slutade av en anledning, okej?
-För att vi vill skydda våra barn. -Du har rätt.
Hon hittade lösenordet på din dator.
-Det var dolt. -Inte tillräckligt bra.
De kan spionera på dig också.
Alla mina grejer på datorn kräver tvåfaktorsautentisering.
-Du är en sån nörd. -En nörd som de inte kan spionera på.
Jag behöver få känna mig levande igen.
-Få känna pulsen. -Älskling.
Få känna mig som den där bitchen igen.
Älskling.
Jag vet vad du behöver.
-Det är uppdämt. -Det är det verkligen.
Ja. Jag vet vad vi båda behöver.
Herregud. De är bara för mycket.
Äckligt.
Kör hårt. Kom igen.
Kom igen. En till.
En till.
-Mår du bättre? -Ja.
Lite.
Jag behöver definitivt en dusch.
-Kommer du? -Jag är snuskig.
-Kom ungarna iväg till skolan? -Svar ja.
-Väntar du besök av nån? -Nej. Inte jag.
Chuck?
-Läget? Det förflutna knackar på. -Hur har du haft det?
Jag mår bra. Hur hittade du oss?
Just det.
"Boomers sabbar dansfest." Men vi är egentligen inte boomers.
-Är det Chuck? -Det är det.
Hej, Em.
Du ser bra ut. Det gör du verkligen. Det gör ni båda.
Kom in.
-Nej. Vi har inte tid med det. -Vänta. Va?
Era fiender kan hitta er lika lätt som jag.
Kom igen. Det var 15 år sen.
Ja. Vi har inga fiender. Jag säljer egna pussel på Etsy.
-Vi gör Wordle. -Vad vill nån oss?
ICS-nyckeln.
Den försvann i flygkraschen.
Vi hittade den inte på olycksplatsen.
Vi hittade väskan och döda terrorister, men ingen hårddisk.
Det är galet.
Minns du Baron Andrews från MI6?
-Självklart. -En blekfet vit snubbe.
Ja. Hur så?
Jag tror att han sålde ut er till belarusierna.
-Det låter troligt. -Baron?
Jag har säker spioninformation.
Han jobbar med Gor nu. De jagar er och nyckeln.
-Nej, för vi har inte nyckeln. -Det spelar ingen roll.
CIA griper er när de får veta att ni lever.
Vi måste få ut er nu.
Chuck!
Kom igen!
-Kom igen! -Skynda dig!
Vet du vad det betyder att de hittade oss så snabbt?
-Barnen. -Ja.
-Nu! -Spring!
In där!
-Gå in! -In i garaget!
Nu!
Kör!
Chuck! Vilken mardröm!
Vi måste kunna bevisa att vi inte har nyckeln.
Jag har nåt att berätta.
-Bli inte arg. -Jag lovar inget.
-Jag tog nyckeln. -Va?
Den fick inte hamna i fel händer.
Sväng vänster!
Ja.
Vad har du emot trädgårdsmöbler egentligen?
Jag är ringrostig.
Eller disträ för att ditt ex vill döda oss.
Vi gick på en dejt. Släpp det. Han pratade om fotboll hela tiden.
Du erkänner, det var en dejt. Vänster!
Varför tog du den?
Som en försäkring, om vår täckmantel sprack.
Och den har spruckit.
-Var är nyckeln? -I England.
-Ja? -På Foxhound.
-I min mammas hus? -Det är välbevakat.
För att så många vill döda henne.
-Vi kan inte gömma oss igen. Vi har barn. -CIA kommer skydda oss.
Vi behöver nyckeln som förhandlingsobjekt.
Sen kommer CIA att skydda oss. Ingen stor grej.
Ingen stor grej?
Du stal ett cyberterroristvapen,
gömde det hos mamma, som jag inte har kontakt med, och ljög om det i 15 år.
När du säger det så låter det illa. Höger!
-Han laddar om. -Vänta.
Vapnet kärvar.
Hej på er.
Jag tror inte att jag kommer att gilla det.
Det är nog äckligt.
Skämtar ni?
-Kom igen. -Vi måste dumpa bilen.
Jag håller redan på.
Shane har en grå Prius. Han möter oss vid norra utgången.
-Hej, ungar. Tidig hämtning idag. -Du också.
-Vad händer? -Du har inte rört lunchen.
Ta mackan. Lägg den i fickan.
-Du måste äta. -Varför är ni så uppjagade?
Uppjagad kan du vara själv.
-Vad hände med bilen? -Parkera alltid själv.
-Vart ska vi? -Ut på en liten resa.
Fråga inte, bara häng med.
UTRIKESAVGÅNGAR
-Ska vi till England? -Gamla goda England.
Skolan, då? Och fotbollen? Vi är i slutspel.
Skolan och fotbollen är… Jag tror att de har slutat med dem.
Va?
Vi måste acceptera att vår magiska säsong kanske är över.
Ja, tyvärr.
Varför reser vi till England, mamma?
Det är en bra fråga.
För att vi ska åka och besöka er mormor.
-Va? -Har vi en mormor?
Ja. Kul överraskning, va?
Jag vet att det är svårt att förstå. Jag är jätteledsen.
Men min mamma var inte nån som jag ville ha i era liv.
-Hon var knappt ens i mitt. -Du sa att hon var död.
-Nej, jag sa inte att hon var död. -Jo.
"Död" kan tolkas på olika sätt.
Ibland kändes det så, men jag vet inte.
Hon var kall och skickade mig till en internatskola så fort hon kunde.
Åh. Det låter bra.
Vi gjorde fel. Ni bör träffa henne innan det är för sent.
Ja.
-Är hon döende? -Nej.
Till slut kommer vi alla att dö.
Vi kanske dör på flyget.
-Va? -Matt.
Dåligt ordval. Men hon är inte döende.
Om vi verkar stressade beror det på att det är så hon får oss att känna.
Det är så hon får mig att känna. Låter det rimligt?
-Ja. -Ja.
-Bra. -Gör det?
Nej, uppenbarligen inte.
Jag ljög om en klubb. Du ljög om att din mamma var död.
-Det är inte ett dugg rimligt! -Unga dam, din ton och volym.
Du har rätt. Jag är skyldig dig en förklaring.
Men jag kan inte ge den här och nu.
-Mamma. -Ja?
Jag mår inte så bra.
-Vad är det som händer? -Jag är nog flygsjuk.
-Vi är inte ens uppe i luften. -Nästa.
Låt oss ta oss igenom det här först.
Kaptenen har tänt säkerhetsbältesskylten. Vänligen återvänd till…
Du… Jag kollade planet.
-Ingen har följt efter oss. -Bra.
Vad är det?
Är det dags nu? Ska vi berätta för dem?
Det här är inte rätt tillfälle att berätta.
Vi har hållit det hemligt i 15 år. Två dagar till gör ingen skillnad.
Du har rätt. Den här lögnen skyddar dem.
Bra föräldrar ljuger jämt. "Din uppvisning var toppen."
"Vi kan inte åka till Disneyland. De har stängt den här månaden."
Den är bra. "Dina föräldrar har inga tatueringar."
"Man får diarré av att röka gräs."
"Vi använder algebra varje dag."
"Pi är lika med roten av skitsnack."
Vi gör ett toppenjobb.
Det är så man får fina ungar med många goda sidor.
-Genom att ljuga dem rakt upp i ansiktet. -Tack. Det är betryggande.
Kabinpersonalen kommer strax att gå runt och…
God morgon. Skönt att ni fick vila lite.
Nackkuddarna ser dumma ut men de funkar.
VÄLKOMMEN TILL LONDON
Passen, tack.
Varsågod.
-Hej. -Hej.
Familjen Baker.
-Tack, mrs Baker. -Tack.
Det hållet. Mot utgången.
Fortsätt framåt.
Kom igen.
Vi ska hoppa på bussen. Kom igen.
Nästa: Långtidsparkeringen.
Det här verkar vara vår hållplats.
-Detta är konstigt. -Vissa saker är konstiga men bra.
Som att lyssna på Michael Jackson, trots allt. Kom igen nu. Håll ihop.
Det är Gor.
De är här. Heathrow. Parkering G.
Okej. Håll mig underrättad.
Ursäkta mig. Förlåt.
Då var vi framme.
Vad tycker ni?
-Det är en parkeringsplats. -Ja.
-Vart ska han? -Han ska hämta vår hyrbil.
-Är det vår hyrbil? -Ja. Hoppa in.
Ja, jag minns dem. Snygg familj. Pappan var riktigt läcker.
Vi behöver inga kommentarer, tack.
-Jag förstår varför du letat efter henne. -Inte henne, utan ICS-nyckeln.
Fokusera på jobbet.
-De måste ha dykt upp av en anledning. -De vet hur de håller sig undan.
Ja.
Ungarna.
-Fokusera på barnen. -Ja?
Vi behöver gå igenom hela flygplatsen. Filmer, mobiler, digitala avtryck.
De håller sig inte undan länge.
Äckligt.
Det är motbjudande.
Vilket märke är cigaretterna?
-Är det en tändare? -Ge hit.
Vi är i Europa nu. Det är bara lite annorlunda.
Vet ni om bilen har wifi?
Nej, det har den inte. Inget internet på resan.
Vet ni vad? Ni kan ge era mobiler till mamma.
-Va? -Så är vi borta från nätet.
Då behöver jag inte betala roamingkostnader.
Vi kan köpa ett SIM-kort här.
-På allvar? -På dödsallvar.
Jag börjar bli trött i handen.
Kom igen.
Tack.
Leo!
-Koppla ner. -Vad ska vi göra nu?
Vad menar du? Prata med din syster. Lär känna varann.
"Hur har du haft det? Vad händer?
Gillar du England?" Det är en ny kontinent.
Jag såg just en Costco.
Racka inte ner på Costco. Där kan man fördriva halva dan.
-Här. Vi sätter på lite… -…musik.
-Det här är bra musik. -Nej.
Ni måste skämta.
Vi behöver tanka.
Kan vi få nåt att äta?
Ni har tur. Där framme.
-Då så. -Kan vi få lite pengar?
Ge mig min väska.
-Nu, tack. -Ja. Förlåt.
Spring in och köp lite snacks medan vi tankar.
In och ut snabbt.
Här. Jag vill ha växeln.
-Och en påse M&M. -Okej.
Vad vill ni ha?
Bara frukost.
-Stor engelsk frukost? -Visst.
Varsågod. Smaklig måltid.
Har du nåt som är bättre för mitt kolesterol?
Nej. Blodpudding.
-Blod? -Ja.
-Herregud. -Jag vet, eller hur?
Inte det. Titta här.
Varför heter jag Jeffrey Baker?
Varför står det att vi är från Alabama?
De blev sura på mig för en falsk legitimation,
medan de har falska namn och pass.
Kontanter eller kort?
Kontanter.
Varsågod.
Vänta. Kan du koppla upp dig med den?
Ja, men vi fick inte använda internet.
Menar du mr och mrs Baker?
Gör det bara.
-Smaklig måltid. -Tack.
Tänk om mamma och pappa är kriminella och vi flyr landet?
Inte en chans att de är kriminella. De spelar pickleball.
-Det betyder ingenting. -De tittar på trädgårds-tv.
Leo.
-De gör sin egen surdeg. -Blä.
Hur lång tid har vi?
Inom 45 minuter upptäcks vi genom ansiktsigenkänning.
Inom 90 minuter har de granskat övervakningskamerorna.
Beroende på om de hittar bilen, högst 30 minuter till.
Då hinner vi inte hälsa på mamma.
Vi har gott om tid.
Två minuter räcker för att ge dem men för livet.
Men det kan vara fler än Baron efter oss.
Hör här. Vi hämtar nyckeln,
ger den till CIA och får tillbaka våra liv. Lätt.
Jag känner mig som en hemsk mamma som utsätter dem för detta.
Och jag är inte direkt den bästa pappan.
-Du är en fantastisk mamma. -Det känns inte så.
De kommer att använda det här mot oss för evigt.
-Hur går det? -De har stannat till. Vi cirkulerar.
Skicka koordinaterna.
Vi kommer behöva förstärkning.
Visst. Jag förmedlar det nu.
Hur vet du att de tänker sälja den?
För att jag känner dem bara alltför väl.
DOLT NUMMER
Ja? Bra. Tack.
En bensinstation 5 km norrut.
Vad hittade du?
En Jeffery R. Baker. Född i Huntsville.
Men han dog 1952.
-Jag visste det. -Det bevisar inget.
Allt vi kan hoppas på är att de inte märker nåt.
De bryr sig ändå inte om nåt jag gör eller säger, så…
Vad i…
Skit.
Jösses…
-Bör vi göra nåt? -Vad skulle du kunna göra?
Jämt denna negativitet.
-Ring 911! -Det är inte numret här.
-Mamma! -Hon mår bra. Det är inte så illa.
Ungarna.
-Pappa? -Kom igen. Vi sticker.
-Har du min växel? Mina M&M? -Varför slogs ni med dem?
Oroa dig inte. Nu sticker vi, Alice.
Kom igen! Fort!
-Hoppa in i bilen. -Nej. Såg du det vi nyss såg?
Såg du det vi gjorde?
Det är bra att du ifrågasätter auktoriteter.
-Men hoppa in i den jäkla bilen! -Och du svär?
-Kom igen. Spänn fast er. -Hoppa in!
Vem var han? Varför körde du på honom?
Varför sköt han?
-Allt kommer att bli bra. -Är vi medbrottslingar?
Det är Baron.
Det är de.
Vänd bilen.
Är det en pistol?
Vad i helsicke gör du, pappa?
-Fel fil, mamma! -Alice, jag vet var jag är, okej?
Vad pågår? Varför försökte ni döda dem?
-Vi försökte inte döda nån. -Då skulle de ha varit jävligt döda.
Ja.
Allt kommer att bli bra.
-Allt blir bra? -Ja.
Pappa sköt mot en lastbil och sprutade eld.
Du dödade bruden med dina händer.
Återigen, jag dödade ingen. Jag slog henne medvetslös.
Det var ingen brud. Det var en kvinna. Tänk på ditt språkbruk.
-Berätta vilka ni är. -Ta det lugnt.
Hör på här.
-Jag och er mamma är…var SRI. -Vad?
Snabbreagerande inofficiella hemliga agenter för CIA.
Vi var spioner.
Var ni spioner? Som Jason Bourne?
-Ja, fast vi minns saker. -Ja.
Jag visste att ni ljög om nåt,
men jag trodde inte att ni var coola nog att vara spioner.
-Det är inte därför vi är coola. -Nej.
-Kan du spöa Connors pappa? -Han är vegan.
-Kan du spöa Sydneys pappa? -Har du sett honom?
-Kan du spöa alla papporna i skolan? -Ja, men inte samtidigt.
Men vi slåss inte längre. Vi är pensionerade.
Det märktes inte nyss. Var de spioner?
De var terrorister eller möjligtvis legosoldater.
Är det bättre?
Terrorister har en politisk agenda, legosoldater gör det för pengarna.
Jag förstår att det är läskigt.
-Men vi ska skydda er. -Ja, det gör ni ju jättebra hittills.
Inte så lätt när nån pingade vår position.
Vad är så viktigt att ni inte kan låta bli internet?
-Vi googlade på vilka ni egentligen är. -Va?
Vi är era föräldrar. Det är det vi är.
Ja.
Kan du koppla upp dig med den där saken?
-Det kan jag. -Åh, kompis.
Så smart. Låt mig se.
-Vad i… -Tv-spel är ändå för våldsamma.
Jaså, är tv-spel våldsamma?
Han är en suverän skytt.
Han hade tur. Gör ingen stor grej av det.
Jag visste inte att han var så bra.
Tack.
Tjetjensk fängelsetatuering. Volka?
Hur fick du reda på bensinstationen? Vi hade inte barnens enheter än.
Jag körde en avlyssning på Volka.
Jag tänkte att de skulle försöka ta tillbaka nyckeln.
-Ett imponerande drag. -Tack för det.
Vi har spårat barnens spelenheter.
Pojkens konsol pingade nyss.
Precis som du sa… Ungar.
Nu när de har sett oss är jag osäker. Följ bilen via satellit.
-Hon kan inte vara långt borta. -De, chefen.
De kan inte vara långt borta.
Ja.
De kommer hitta lastbilen och snart vara oss på spåren.
Därför tänkte jag att jag skulle sköta det mesta av snacket.
Så att vi inte spiller tid på att ni två börjar bråka.
Ja, det är en bra idé.
Du kan berätta för henne att hon snart får besök av lönnmördare, och varför.
Okej, ungar, vakna.
Leo, Alice, vi är framme.
Vänta. Är det här mormors hus?
Ja. Det är huset jag växte upp i.
Och som jag inte kunde lämna fort nog.
Oj. Är du kunglig eller nåt? Är vi?
Nej då.
Din mormor sysslade med rätt skumma sidoaffärer på 70-talet.
Em.
-Vad? -Kom igen.
Du måste knappa in koden.
Dags att träffa mormor.
Wow, mormors hus är sjukt coolt.
Varför ville du lämna det?
Attans.
Därför.
Hej.
Det är ju du.
Hej. Dödar du alltjämt grejer?
Provocera mig inte. Jag är fortfarande en bra skytt.
Det här är dina barnbarn. Skjut dem inte.
De är mycket större än på bilderna.
Bilderna?
Ja. Matthew skickade några foton.
Gjorde han?
Hej, kära du.
Jag skickade några foton via olika länder så att de inte kunde spåras.
För att mormor skulle få se sina barnbarn växa upp, för barn växer på bilder.
Hon la inte ut dem nånstans.
Ska vi kramas eller nåt?
Nej.
Jag är brittisk. Vi kramas inte.
-Plocka upp fågeln, du. -Gör det. Hon har ett gevär.
Jag har ingen aning om vad som förskaffar mig äran,
men kom in.
Det är ingen fara.
-Släpp den. -Visst.
-Du minns väl ditt hem, Emily? -Hur skulle jag kunna glömma det?
Det här är ascoolt.
Gå inte in där.
Rör ingenting.
Oj. Det här stället är som Fort Knox.
Brukar era barn alltid sniffa runt så här?
-De är bara nyfikna. -Är de tryffelsvin?
Då så, vad kan jag servera er?
Det är snällt av dig, men vi måste ta nåt snabbt och åka vidare.
Vi kanske kan hänga nån gång snart.
Struntprat. Ni är här nu.
Det är lite tidigt för sprit, Ginny.
Den fromma självrättfärdigheten.
Hon var alltid ämnad att bli amerikan.
Hon pratar om mig som om jag inte är här.
Jag har skaffat mig den vanan. Du är ju aldrig här.
Till dig, mescal med en twist. Har jag rätt?
Jag vet inte hur hon visste det.
Och du då?
Dricker du gin än?
Hon skojar. Bara ett skämt.
Svettmonster på ingång!
-Ginny Pig, har du… -Ginny Pig?
Har du sett mina energidrycker med granatäpplesmak?
Fyra nya människor.
Hej. Vänner eller fiender?
Det här är min Nigel.
-Hej. -Hej. Herregud!
Oj.
Herregud. Det är… Jag såg en tunga.
Oj.
Förlåt. Och förlåt för det här. Jag förväntade mig inte sällskap.
-Jag förväntade mig inte det där. -Jag tränade.
-Inför vad? -När hon anser att jag är redo för MI6.
Jag är hennes lilla specialprojekt.
Big N, det här är min dotter.
-Nej. -Emily.
-Nej, det är det inte. -Jo.
Em-zo.
Och hennes man, den väldigt stilige Matthew.
-Matty. Väldigt stilig. -Och deras barn.
Det är Alice och Leo.
-Jag älskar barn. -Ja, det gör han.
Det är er oskuldsfullhet och förundran.
Jag ställer frågan rakt ut, lika självklar som en skinkmacka till jul:
-Vill ni kalla mig morfar? -Vad? Nej.
Ja. Det är komplicerat, eller hur?
Jag hoppas att ni två inte ser mig som en fadersfigur.
Vad säger du?
För det jag verkligen vill, Matty och Em-zo,
är att ni ser mig som en vän.
Knappast.
-Är det ett ja eller ett nej till gin? -Det är ett nej.
De är 14 och 12.
-De dricker vatten eller apelsinjuice. -Ja.
Låt oss gå rakt på sak. Vi har mycket att klara av. Nigel?
Kan du visa barnen runt?
Barnbarnen?
Hjälpa dem? Ja, visst. Morfarsplikter, Ginny P.
Okej, råkar ni gilla otroliga saker?
Vill ni se mitt coola arbetsrum?
Ge mig den.
Varsågod, sir.
"Det är inte ditt uttal, det är din personlighet."
Matt, du är så förutsägbar.
Hon måste vara uttråkad.
Tack.
-Vad? -Det gäller nyckeln.
Vi har fått höra att den är med i leken.
-Och bilen? -Satelliterna spårade den hit.
-Men vi förlorade dem under molntäcket. -Bra.
De är nånstans inom fem kilometers radie.
Det här är en ammunitionsfabrik. En hästgård. En racerbana.
Vad är det här?
Det vet jag inte.
Marken ägs av en ideell organisation med huvudkontor på Isle of Man. Foxhunter.
Foxhunter? Varför känner jag igen det namnet?
Ginny Curtis.
Hon tillhörde MI6. Hon var legendarisk.
Hör här, Ginny.
När Emily och jag försvann från radarn tog jag nåt värdefullt.
Förstärk din position när du kan. Skål.
En man i min smak.
Vänta tills du hör resten.
Som ni ser, så är det väldigt ocoolt här.
Är det här ditt arbetsrum? Vad gör du?
Fråga hellre vad jag inte gör.
Men vad jobbar du med?
Ja. Vad är ditt jobb?
Här har jag min utrustning, om man vill kalla det så.
Jag bemästrar allt. Här finns saisvärd och karatepinnar.
Här finns en batong. Oj, min korsrygg.
Här finns kaststjärnor, som jag börjar bli ganska bra på.
Det är en vägg. Den träffade så många saker.
-Låt mig testa. -Den är väldigt vass.
Gör så gott du kan. Var försiktig med min stjärna.
Per… Ja.
Det har jag inte lyckats med än. Alltid nåt.
Gud. Vill du prova?
Jag ska bara…gå på toa.
En stjärna behöver ingen stjärna. Du är redan en stjärna.
Här finns spionficklampor, en laserklocka och ett skottsäkert paraply.
Ett skottsäkert paraply?
Om man ska bli spion måste man vara förberedd på allt.
-Är det vad sportklockan är till för? -Nej. Den övervakar mitt sömnmönster.
Din mormor håller mig vaken hela nätterna… med sitt snarkande.
Titta. Du har också en. Tvillingar.
Så här är det, Ginny:
Jag…
Jag gömde den här.
Jag antar att andra letar efter den.
Ja.
Så efter all denna tid,
kommer du dragandes med dina problem till mig.
Allt handlar inte alltid om dig.
Nej, för det har alltid handlat om dig.
Hela mitt liv har jag försökt att inte vara som du,
utan vara den mamma du aldrig var: kärleksfull, stabil, omvårdande.
-Dominant. -Nej! Gud!
Närvarande. Närvarande i mitt barns liv.
-Och hur går det för dig? -Det går jättebra.
Jag är glad att vi har löst det för…
Det var det jag trodde.
Din dotter avskyr dig.
Du offrade allt för henne, och ändå avskyr hon dig.
Vet du vad? Jag kan leva med anledningen till att Alice avskyr mig.
Kan du leva med varför jag avskyr dig?
Avsky är ett så starkt ord.
-Vi kan nog hitta… -Strunt samma.
Jag gjorde nåt som du aldrig kunde göra. Jag valde min familj framför min karriär.
Slutresultatet blev detsamma.
Oavsett hur man är som mamma gör tonårsflickor uppror.
Jag gjorde det. Du gjorde det. Nu gör hon det mot dig.
Man kan bara hoppas att man uppfostrar dem väl
så att de blir självständiga och en dag kommer tillbaka.
Varför skulle jag vilja komma tillbaka?
Du har övertygat dig själv om att jag skickade iväg dig
till en internatskola i USA för att göra mitt liv enklare.
Men du har bekvämt nog glömt att du bönade om att få åka.
Nu…skulle jag vilja tillbringa lite tid med mina barnbarn.
Jag antar att jag inte får så många tillfällen efter det här.
Jag hänger inte med. Vad är sambandet?
Jag är inte säker. Dela upp er i tre lag och kolla platserna.
Jag hälsar på ms Curtis när SIS gett mig okej.
Måste vi vänta på tillstånd?
Jag tänker inte riskera min karriär för en stormning utan tillstånd.
Ja, jag tror jag har nåt. Jag skickar det till dig nu.
Kan du fatta att hon ger mig skulden för situationen?
Din mamma är speciell, men hon är fortfarande din mamma.
Här?
Kom igen.
Vi tog det precis innan hon reste iväg till internatskolan i USA.
Jag älskar hennes leende.
Nu inser jag att det var för att hon var så glad över att få vara ensam.
Men som tonåring
verkade hon aldrig vilja vara en del av mitt liv.
Fast…jag var väl aldrig en del av hennes?
Jag vigde mitt liv åt MI6.
Då blev det inte mycket tid över för henne. Eller hur?
Jag avskyr inte min mamma.
Det vet jag att du inte gör.
Och jag tror inte att hon avskydde mig.
Hon sa att du var död.
Jag var långt ifrån perfekt.
Vill du ha lite te, kära du?
-Som boba tea? -Vad?
Förlåt, jag dricker inte te.
Dricker du inte te? Och inte gin?
Och Emily tycker att jag är en dålig mamma?
Vi ska fixa allt det där. Kom.
Rör på påkarna. Kom igen!
-Programmerar du? -Programmerar?
Ja, det gör jag. Jag älskar allt sånt.
AR, VR, R.I.P, QR-koder. Allt på R.
Man måste vara teknikkunnig för att komma in på MI6.
Man måste vara både James Bond och Q, allt i ett paket.
Du skulle lätt komma in. En toppkandidat.
-Vad menar du? -Dina föräldrar är spioner.
-Du har det i blodet. -Men jag är inte som de.
Låt oss testa en grej. Jag ska springa emot dig. Okej?
Gör det första du kommer att tänka på. Jag tänker inte skada dig.
Jag gör det jämt. Vanlig agentutbildning.
Okej? Tre, två, ett.
Nej, snälla.
Herregud! Jag är hemskt ledsen.
Jag visste inte att jag kunde det.
Du har små knytnävar. Jag är van vid stora nävar.
-Den gled genom revbenen. -Det var inte meningen.
Nej. Jag är tränad att tåla slag.
-Hur många armhävningar kan du göra? -Femton?
Femton?
Först till fyra.
Den här vägen. Kom.
Kom.
Är den där?
Vad är det här?
Den här är till mig, den till dig.
"Kära Emily,
om du läser det här är vi i nån sorts fara,
och det är troligtvis mitt fel.
Förlåt mig. Jag försökte bara se till att du…
…och ängeln som växer inuti dig är trygga.
Snälla, lämna mig aldrig. Jag är värdelös utan dig.
Och det vore sorgligt."
Du säger alltid rätt saker.
-Varför gömde du den här? -Vi var i fara och du var gravid.
Och om vi nån gång skulle behöva den här behöver vi Ginny också.
Ja.
Kom igen.
Den här vägen.
Dörren vid köket.
Det är okej.
Vänta. Kom.
-Stanna. Upp med händerna. -Rör er inte.
-Var är våra barn? -Vardagsrummet!
-Backa. -Ni ska backa.
Är ni oskadda?
Vi har det ni letar efter.
Här är nyckeln. Den är här.
Låt barnen gå, så löser vi det här.
Baron! Kom ut hit!
Hörni…
Chuck.
Ledsen att göra er besvikna. Jag hade tydligen inte tränat er bra nog.
Hej, ungar. Varför så tysta?
Emily, Matt.
Vad är det här?
-Kul att se er. -Vi såg dig bli skjuten…
Jag tänkte att ni behövde motivation för att leda mig till den.
-Du och Baron samarbetar. -Nej. Han är ren som snö.
Vi skitade ner honom för att hindra er från att gå till era gamla kompisar.
Baron har övervakat Gor, inte jobbat för honom.
Och männen som sköt mig? Säg hej, grabbar.
Med filmrekvisita kommer man långt.
Chuck!
Förresten…
Jag tar nyckeln.
Snälla.
Du utsätter våra barn för fara.
Det är dags att släppa den.
Säkrat.
Vad hände med dig?
Vad hände med mig?
Ni två hände mig.
Vad betyder det?
Hur är det här vårt fel?
Två av mina bästa agenter kidnappas vid evakueringen.
De antas vara döda. Nyckeln antas vara borta.
CIA gav mig skulden. De tog mig ur tjänst.
Inom ett år förlorade jag mitt jobb.
Jag förlorade min pension, mitt hus, mitt äktenskap, min hund!
På grund av er.
Det handlar alltså om hämnd.
Nej, det handlar om pengar.
Hämnden är bara en bonus.
-Ge oss våra barn! -Så här gör vi.
-Vi backar ut. -Du kommer inte undan.
-Ska du avbryta mig nu? -Släpp dem!
Lägg er inte i det här, så är de tillbaka oskadda imorgon.
Det ordnar sig.
Ring inte myndigheterna. Gisslansituationer slutar inte väl.
Chuck!
Långsamt. Så ja.
Du är tillbaka.
Alice, Leo! Vi måste spåra helikoptern.
-Såg nån regnumret? -För långt bort.
-Övervakningskamerorna. -Lysande. Här borta.
Gå tillbaka till där helikoptern landar.
Mår han bra?
-Ja. -Vänta lite.
-Gå tillbaka till barnen. -Visst.
Stanna där. Zooma in.
-Ser ni? -Han visar oss nåt.
Tumringen. Han har sin tumring.
-Exakt. -Hans vad?
-En sorts sportklocka runt tummen. -Den har gps.
Var är din dator?
Jag är inloggad på hans konto. Tvåfaktorsautentisering? Snälla.
-Longitud och latitud? -51,5076°N.
0,0994°V.
Tate Modern.
Det är stängt ikväll för en smokingtillställning.
-Äger du en smoking? -Självklart. Det gör alla bra agenter.
Ni står inte med på listan.
Jo då, vi står med på listan.
Jag tar den.
VÄLKOMMEN TILL TATE MODERN
Det borde jag ha vetat. Chuck är smart. Säkerheten är rigorös.
-Metalldetektorer. Högprofilerat event. -Alla kontrolleras.
Men vi ska hitta dem.
-Kom, nu hämtar vi dem. -Ja.
Jag kan inte vänta, Gor. Jag sa att det skulle vara i London ikväll.
Fyra av dina konkurrenter släppte allt för att vara här.
Du var inte angelägen nog.
Den jäveln.
Han tänker försöka sälja den ikväll.
Bege dig dit nu.
Tack för att ni kom med så kort varsel. Jag försäkrar er…
Ni kommer att tacka mig. Den här vägen.
-Vad står det? -De ska vara precis här.
ELSTATIONER I LONDON
-Hur ser det ut, Daphne? -Allt är klart.
Mitt herrskap, jag utlovade en show och jag vill vara effektiv.
Om ni bara tittar ut över andra sidan stan ska ni få se vad som är möjligt.
-Nu, Daphne. -Uppfattat.
Steg två, Daphne.
Våra också.
TATES ELSTATION
-Han demonstrerar nyckeln. -Då vill han ha bra utsikt.
Sätt på allt igen, tack.
De ska ju vara här.
Om de inte är här måste de vara antingen under eller ovanför oss.
-Vänta lite. -Vad?
Det är Chucks killar. Kom.
Dörrarna stängs.
Men jag pratar inte bara om en ljusshow.
Themsens översvämningsbarriärer, Daphne. Ta över dem.
THEMSEN: ÅTKOMST BEVILJAD
De förhindrar att Atlanten översvämmar den här fantastiska staden.
Och nu har vi makten att stänga eller öppna dem.
Närhelst vi vill.
Ska vi ta och öppna barriären?
Ni måste se det här, sir.
Dörrarna öppnas.
-Du bör släppa igenom oss. -Annars…?
Det jag erbjuder ikväll är inte bara en hårddisk eller nollor och ettor.
Det jag säljer är makt.
Och om det är det ni gillar,
låser nyckeln upp allt.
Jag tänker börja budgivningen på vad jag tycker är en mycket rimlig siffra.
150 miljoner.
Hör jag 200 miljoner dollar?
Tvåhundra…femtio.
-250 miljoner? -Ja.
Vi har en vinnare. 250 miljoner dollar från mr Ivanov.
Jag känner den här killen.
Om ni har familj i Paris, säg åt dem att packa. Fort.
Och vart är ni på väg?
-Baron. -Hur hittade ni oss?
Vi är MI6.
Ni är internationella rymlingar. Det är mitt jobb.
-Då vet du att de har våra barn. -Du trodde att jag var dubbelagent.
Du kan gripa oss senare. Låt oss hämta våra barn först.
Jag tänker inte gripa er. Ni tänkte ju inte sälja nyckeln.
Följ med.
Kom igen.
Upp med händerna!
Du. Stanna där.
-Chuck! -Täck dörren!
Släpp mina barn, Chuck!
-Bra gjort. -Du noterade det.
Bli inte mallig. Hitta nyckeln.
Chuck!
Team 2, ta barnen till båten genast.
Kom igen.
Släpp mig! Släpp!
Hallå!
Vart ska vi? Släpp mig.
Kom igen. Skynda på dem.
Släpp!
Sitt!
-Gor vill ha nyckeln. -Vi har den inte.
Rör dig inte. Hon är fortfarande en jäkligt bra skytt.
Ett bakhåll.
De har våra bågar. De är på väg österut. Stoppa dem!
-De ska till norra sidan. -Jag åker dit.
Se upp. Flytta på er!
Kom till mötesplatsen, Daphne. Ta med nyckeln.
Jag är på väg.
Se upp!
Chuck öppnade barriären.
När han är ute på öppet vatten har han ingen nytta av barnen!
Vi måste ta oss ombord!
Rummet är tomt. Inga spår av nyckeln. Chuck är på Themsen, på väg österut.
Åh, nej.
-Vad? -Barriären är öppen.
Jag ringer flodpolisen och får ut båtar. Du stänger barriären.
Kan ni hålla den här?
Hallå! Vänta!
Jag har en båt. Var är du?
Klockan elva. Södra sidan.
Kom ner. Jag hämtar dig.
De kan inte stänga barriären. Systemet är satt ur spel.
Var i helvete är nyckeln, Wendy?
-Hej, Ginny Pig. -Hej.
Jag ville bara höra var du behöver mig. Jag är redo för vad som helst.
Stanna där. Bara för tillfället.
Nej, men jag…
Jag fattar inte att det hände!
Det ser fruktansvärt ut!
Det är ganska coolt.
Hela grejen var ganska cool.
Förlåt.
Mår du bra? Filmade du? Nej, självklart filmade du inte.
Åh, hon har svimmat.
Herregud, ja.
Då så.
Jag har nyckeln.
Du gör ett toppenjobb, Nige.
Nigel har nyckeln.
Jag upprepar: Nigel har nyckeln.
Säg åt Nigel att stänga barriären nu!
Stäng barriären, Nige.
Ja! Absolut. Jag kan göra det.
Precis som du har lärt dig.
Jag har nog inte kommit till det kapitlet. Förlåt, jag skallade dig.
Okej, så…
Var en bra agent.
Ja. Radera, radera, radera.
Det händer inget. Control. Just det. Control + Z.
Återigen, inget. En sekund.
Ursäkta mig. Kan du vakna och hjälpa mig med det här?
Det kan du självklart inte göra.
Mamma!
Stå inte bara där!
Herregud.
Kan ni snälla hjälpa varandra?
Hördu!
Kom hit.
Bort från mig! Släpp!
Flytvästar!
Säg åt Nigel att stänga barriären nu!
Stäng barriären, Nigel.
Hej, Siri. Kan du berätta hur…
Nej, Nigel. Gör det nu!
Ja, Ginny Pig. Förlåt. Jag är så ledsen.
Jag bara… En sak i taget.
Jag försöker faktiskt.
Snälla.
Vad?
Det var ju underbart.
Jösses Amalia, det händer.
Okej.
Hoppas att inte London översvämmas.
THEMSEN-BARRIÄREN STÄNGS
Gjorde jag det?
Kom igen!
Fort!
-Litar du på mig? -Ja.
Mamma!
Behövs inte. Jag fixar det.
Leo?
Ja?
Är du oskadd?
Jag är här för att rädda dig.
Matt!
Ta honom! Du har rätt, Chuck. Gisslansituationer slutar inte väl.
STÄNGD
Jag gjorde det.
Jag gjorde det. Jag gjorde det faktiskt!
Såg du? Ingen är här för att fira. Men det spelar ingen roll!
Det är så det ska gå till enligt MI6:s…utbildning.
Jag är så glad.
Det du gjorde idag var otroligt.
-Verkligen? -Ja.
Brandsläckaren. Tumringen.
Jag menar, så smart.
Jag som trodde att du skulle bli skraj.
Trodde du inte att jag skulle våga?
Nej. Aldrig.
När vi kommer tillbaka ska vi spela tv-spel hela dagarna.
Jag släpper inte ut dig.
-Jag får väl berätta för Connor? -Absolut inte.
Vi ska säga att ni har haft körtelfeber.
Jösses. Förlåt att jag kramar dig så hårt.
Jag är så glad att du är i säkerhet.
Det är bra. Jag gillar det.
-Bra att de löste det. -Ja.
Herregud, vad mycket kramande.
Du har varit i USA för länge.
Kom.
Bara så du vet, det var jag som stängde barriären.
Bra jobbat.
Lova mig att vi aldrig gör om det där.
Jag lovar att vi aldrig gör om det.
Nej, vi gör aldrig om det.
Vi hinner tillbaka till den viktiga matchen.
Om hon sätter den vinner vi.
Sluta. Du gör det värre.
Förlåt, coach. Jag kan inte titta på det här.
Djupa andetag.
-Djupa drakandetag. -Ja!
Lugn. När vi kvinnor i familjen skjuter, missar vi aldrig.
Hon är orädd. Precis som sin mormor.
Ja!
Än är jag britt.
Det var min unge som gjorde det!
Ja!
Vi gjorde det!
Ja!
Backa, Mustaschen. Håll dig borta. Så där, ja.
Kul att ni har varit här. När sa du att ni skulle åka hem?
Vem har sagt att vi ska hem?
-Mamma. -Ja?
Får jag plugga hemma hos Annalise?
Du behöver inte ljuga för mig. Gå och fira med dina vänner, om du vill.
Nej, jag ska plugga. Leo och jag har missat mycket.
Givetvis.
Och om du är ledig på måndag kanske vi kan se en film? Om du vill?
Ja, visst. Jag menar, om det är vad du vill.
Jag är ledig.
Okej. Coolt.
-Ska vi gå? -Ja.
-Ha det så kul. -Hej då.
-Gråt du. Hon har gått. -Jag gråter inte.
-Du gråter faktiskt. -Och det är jättefint.
Jag har startat en dossier på den där Annalise-karaktären.
-Bra. -Om det nu är hennes namn.
-Nej. Sånt gör vi inte längre. -Nej. Absolut inte.
Om ni i hemlighet vill ha koll på henne och mustaschsnubben…
-Jag måste skydda mitt barnbarn. -Hon är inte ditt barnbarn.
Vi behöver inte spåra hennes vänner.
-Ska ni inte passa på och ha lite egentid? -Menar du det?
Jag kan ta hand om Leo.
Vi kan träna. Jag kan visa honom hur tufft SIS är.
-IT-avdelningen. -Tja…
Ta ledigt ikväll.
Tack.
Första kvällen utan barnen på länge.
Du vet vad det betyder.
-Sömn. -Ja.
-Jag längtar. -Vår dotter satte den.
-Ja. -Jag menar, storseger.
Storseger.
Jag är så stolt över dig.
Herregud, nej.
Baron, vad i helvete?
Kan jag inte bara titta förbi?
-Nej! -Nej!
-Tar du väl hand om henne? -Ja. Vi har varit gifta i 15 år.
-Det var inte frågan jag ställde. -Två barn, Baron.
-Två barn, kompis. -Är du lycklig, Emily?
-Ja, vi har det bra. -Kom igen.
Jag skojade bara. Ni tål väl ett skämt?
-Visst. -Det här gäller arbete.
Vi kommer inte tillbaka. Det var en engångsgrej.
-Det här är allvarligt. -Du kunde ha skickat ett mejl.
Vi har inte hittat Chucks kropp.
Jag behöver er båda.
Kanske inte Matt så mycket, men dig, Emily.
Du kommer att behöva rekrytera en familjemedlem.
Mamma skulle gärna vara med, så prata med henne.
Inte din mamma.
Jaha…
-Jag menar din pappa. -Din pappa?
Ja. Berättade jag inte om honom?
Undertexter: Ingela Jernberg