СЕРІАЛ NETFLIX
Арі!
Арі?
Арі, де ти?
Це Арміній! Зрадник! Собака! Хай загине в муках!
З'їж лайна! Згодувати щурам! Убити його!
Дайте я відрубаю йому голову!
Туснельдо.
Потрібні люди. Ти і ще двоє-троє швидких і спритних.
Чия це кров?
Арі зник.
Це його кров?
Ні. Його кобили.
Вона конала біля водоспаду.
-А Арі? -Його там не було.
-Його коня простромили пілумом. -Він у римлян.
Він пішов за Марбодом. Це була пастка, я впевнена.
Я присвячую свою здобич Цезарю Августу і вашій честі.
Як і обіцяв.
Не думав, що ще побачу тебе живим.
Але я радий.
Бачити знову тебе і його.
А Марбод?
Чудово. Як я й планував.
Він переконав вождів, що краще зберегти мир з Римом.
Він скоро приїде обговорити нашу угоду.
-Нашу угоду? -Так.
Ідіть умийтеся. У вас була довга ніч.
Упевнений, тобі треба відпочити.
Дякую, головномандувачу.
Марбоде!
Марбоде, що ти зробив з Арі?
Вони з'явилися невідомо звідки.
До десяти римлян. Може, більше.
Вони влучили в коня Арі.
І вони обоє впали.
Мене вдарили списом. Мені пощастило.
І що ж ви там робили?
Самі?
Люба Туснельдо, хочеш вина?
Він хотів поговорити про віче.
Він не хотів ворожнечі між нами.
З Риму. Вино.
Ми обоє бажаємо племенам найкращого.
Тікаєш, коли давній друг у біді?
Думаю, ти мене переоцінюєш.
Проти десяти римлян?
А як щодо римлянина, який був тут?
А що з ним?
Думаю, ми закінчили.
Нічого ми не закінчили.
Армінію.
Я лиш хотів дізнатися, чи ти ще живий.
Відчиніть!
Було б прикро, якби ти помер, перш ніж Тиберій зміг тебе вбити.
Що, язика проковтнув?
Чи це тому, що тебе побив молодший брат?
Ти мені не повіриш…
але я навіть не злюся на тебе.
Типовий Арі.
Думаєш, мене хвилює твоя думка?
Ти гадаєш, що я тебе зрадив.
Так і є.
Але найбільшу зраду…
ти вчинив перед самим собою.
Перед Армінієм, шанованим префектом імперії.
Тепер усі побачать, що я…
вірний солдат Риму.
А ти — брудний смердючий варвар, що вбив свого батька.
Наш батько втопився.
Не той.
Вар.
Нашого батька звали Зеґімер.
І так,
я брудний варвар.
Як і ти.
Хай як ти ненавидиш своє походження,
воно у твоїй крові.
Ця частина мене давно померла.
Ти все чув?
Дещо. Не все.
Із цього боку все як завжди.
-Якщо Арі в них… -Він у них. Я знаю.
Що ти хочеш зробити?
Звільнити його.
Нам що, штурмувати табір?
Якщо це єдиний вихід.
-Четверо людей не можуть… -Треба щось робити!
Навіть з людьми Марбода напасти на табір було б важ…
І що?
-І хтозна, чи Арі ще живий… -Арі живий!
-Туснельдо… -Таліоне!
В атаку!
Гей! У вас з'явився новий в'язень? Херуск?
Моє лезо за два пальці від твого хребта.
Армінія привезли до вашого табору?
Він тебе не розуміє.
Він заплатить за свою зраду.
Авжеж.
Арі у полоні римлян.
Якщо це не знак богів…
Вожді помиляються, і ти теж.
Якби ви послухали Арі, нічого б не сталося.
Наш напад був би несподіванкою.
Так, може.
Може, ти теж великий боягуз?
Спокійно!
Твій чоловік поважав мою думку.
Я поважав його як вождя.
Але Арі тут немає. Вождя я теж тут не бачу.
А що бачиш?
Удову.
Іди додому, жінко. Дбай про дитину. Оплакуй чоловіка!
-Він боягуз. -Назад до села?
-Так, а потім у табір. -Туснельдо.
Перше, чого вчиться найманець, — дбати про свою платню.
Друге — оцінювати шанси вижити в бою, щоб потім її витратити.
Але ми не найманці. Ми б'ємося не за гроші.
Туснельдо, у нас немає шансів.
Вдертися до табору — це чисте самогубство!
Нічого не вдієш.
А ти не готуєшся до свята з нагоди взяття в полон Армінія?
Нашим солдатам потрібно підняти дух.
Їм платять. Цього достатньо.
Ти не радий, що Флав спіймав його?
Арміній — це лиш одна людина.
Одна, але це їхній ватажок, батьку.
Ватажків змінюють.
Головне питання в тому…
чи буде новий ватажок…
кращим?
Чи гіршим?
Так.
Ватажків змінюють.
Ґаю!
Ґаю.
Що ти тут робиш?
Ґаю.
Любий сину.
Як я тебе ненавиджу… Батьку.
-Як ти сюди проліз? -Я тобі більше не син!
Ґаю.
Будь ласка, спробуй зрозуміти.
Зрозуміти тебе?
Ти знав, що матір закидали камінням?
Ти знав, що я покинув школу,
бо мене били найкращі друзі?
Били мене!
Щодня!
Ти це знав?
Ґаю, Ґаю, Ґаю.
Ґаю.
Я тебе так любив!
Я так тобою пишався.
Доки ти не…
Ґаю? Ґаю!
Я мушу йти.
Я повернуся завтра зранку.
Може, навіть трохи раніше.
Знаю, ти цього не пам'ятатимеш.
Сподіваюся, ти пам'ятатимеш мене.
І як я тебе любила.
Так, домінусе. Опціон Секст і ще семеро людей жорстоко вбиті.
Прямо перед табором, біля річки.
Залиште нас.
Геть!
Вони нервують, бо в нас їхній ватажок.
Це не погано.
Подвоїти варту по всьому табору. Жодних вилазок і тому подібного.
Щезни.
Ану геть з табору.
Пусти мене!
Ти завжди продаєш нам погані харчі!
Гнилу садовину, попсовану городину!
Іди.
-Стій! -Ринок.
Ґеро!
Знову варварська маячня.
Чого тобі треба?
Я хотіла дещо купити.
Геть звідси. Повертайся у свою діру.
Ти ж знаєш, що ринок лише для легіонерів.
Зникни!
Аулусе! Ґеро! Наказ від Германіка. Подвоїти варту!
Дорогу! Усім відійти від воріт!
Дорогу Марбоду!
Розступіться!
Марбоде, зраднику.
Геть з дороги.
Пропустіть Марбода!
Розступіться!
Відійдіть!
Геть з дороги! Розступіться! Хутчіш!
-Це ти Туснельда? -Ні…
Херуска…
-Туснельда… -Гей, ти.
Стій!
Що ти тут робиш?
Руснільдо? Що вона накоїла? Ти чіплялася до людей?
Вона хотіла пролізти сюди.
Ні! Справді? Мені дуже шкода.
Я відвернувся на секунду, а ти знову ганьбиш себе?
Ходімо, Руснільдо.
А ти хто?
Її брат.
Знаєш… два роки тому віслюк… Віслюк.
Бух! Дав їй по голові.
І відтоді… так.
А виглядає ніби добре.
Так, зовні. Зовні так.
Але тут — нема нічого.
Пусто. Ходімо.
Дякую, добрий чоловіче. Дякую від себе, від неї, від моєї дружини.
Ходімо зі мною, сестро.
Дякую, дуже правдоподібно.
Арі в них. Я маю знайти й звільнити його.
Марбоде!
Славетний принц маркоманів!
Я часто казав, що ти взірцевий торговий партнер імперії.
Для Риму всі чужоземні вожді однакові:
це дрібні князьки земель які насправді належать нам.
Єдина втіха, яку ми маємо від усіх вас, —
це вимовляти ці недолугі кумедні імена.
Можливо…
у нас непоказні імена, зате в нас більші яйця.
Отже…
після усунення головного суперника
тобі буде набагато легше стати конунгом Германії?
Я ненавиджу кров.
Я з честю привів би племена до миру, процвітання
і дружби з Римом.
Рим був би радий
мати такого друга, як ти.
Ти… знаєш нашу мову?
Чого ти хочеш, щоб бути нашим другом?
Я правитиму своєю державою самостійно.
Римська імперія визнає Дунай нашим південним кордоном.
Наші землі мирно співіснуватимуть.
Як символ нашого союзу, Марбодія перетвориться на королівське місто
з хорошими дорогами
і прямими торговими шляхами до імперії.
З допомогою Риму, звісно.
Допомогою Риму?
Дев'яносто тисяч.
Я знав, що союз з тобою буде недешевий.
Але переконати імператора Августа буде нелегко.
Можливо.
І ще п'ять тисяч коней.
А краще шість.
Навіщо воювати, Тиберію…
коли можна вигідно торгувати?
Твоя мудрість гідна конунга.
Рим мене багато чого навчив.
Як каже Цезар,
немає ані союзників, ані ворогів.
Лише спільні…
-Інтереси. -Інтереси.
Голова!
Що ти там робила?
-Хотіла врятувати Арі. -Ні.
Як ти збиралася зробити це сама? Який був твій план?
Не знаю. Плану не було.
Хіба що померти.
Завдяки тобі я жива.
Дякую, Фолквіне.
Ризикуєш життям заради нього?
У боротьбі за тих, кого любиш…
можна й померти, так.
Чудово.
Завтра спробую ще раз.
Допоможеш?
Я?
Допомогти витягти його? З-поміж усіх саме Арі?
Відколи він повернувся з Риму,
я втратив майже все, що було для мене чогось варте.
Мою сім'ю розіп'яли, наш дім спалили,
твій Арі лишив мене гнити в римській в'язниці,
і тепер я сам, без племені.
Може, ще щось? Авжеж! Він забрав у мене дівчину.
З політичних причин.
Але це не заважало йому розважатися з нею і…
зробити їй дитину.
Ну.
Чому я маю допомогти тобі його витягти?
-Ха! -Що смішного?
Туснельда. Жартує.
Я просила допомогти звільнити з табору мого чоловіка.
Саме так.
Я тобі допоможу.
-Завтра я можу провести тебе до табору. -Ти?
У Карфагені, коли…
римляни вбили мою сім'ю, мені бракувало чиєїсь допомоги.
Я не забуду цього довіку.
Що ж, я проведу тебе. У табір.
А там ти вже сама.
Отже, ти Туснельда.
Я пішов. По дрова.
Це намет Марбода?
Так.
Бажаєш теж випити келих?
Ти добре говорив.
Тиберій був тобою вражений.
Разом ми можемо далеко піти, Марбоде.
Побачимо.
Я теж був вражений.
Я досі бачу тебе перед собою,
як в останній день,
коли я мав покинути Рим.
А що бачиш сьогодні?
Я все уявляв…
що буде, коли ми знову зустрінемося.
І ось раптом…
ти взяв і з'явився.
Знаєш…
Я вже думав, що сам вигадав тебе.
Але я справжній.
Справді?
Так.
Я так за тобою скучив.
Може, ти нарешті ляжеш?
Насправді вона… дуже мила.
«Мила»?
«Дуже мила»?
Це пташка, що гидить нещастям всюди, де літає.
«Мила»!
Але…
я радий, що ви…
так добре поладнали.
Аж так тяжко?
Що?
Тобі справді так тяжко знову її бачити?
Я б не мусив бачити її знову, якби ти не пообіцяла їй допомогти.
Ага. Тепер винна я?
Так.
Робіть, що хочете.
Сама вона все одно не виживе.
П'ять разів гартоване, гостре, як бритва,
перевірене залізо.
І…
Браво! Неймовірно!
точно в ціль.
Вам тут не цирк.
Не витріщайтесь, а купуйте!
-Коли я повернуся з Риму… -Якщо…
ти повернешся з Риму.
Місто буде біля твоїх ніг.
Ти справді думаєш, що після такого тріумфу
ти захочеш повернутися до нас, дикунів?
Не сумнівайся, Марбоде.
Ти для мене все.
Щасливої тобі дороги.
Звідси нічого не видно. Треба йти далі.
Забудь. Туди не можна.
Як тебе звати, солдате?
Я з тобою розмовляю!
Це Фолквін?
Відведи його до ями, щоб я його тут не бачив!
Він показує мені дорогу до в'язниці.
Геть!
Удар!
Так тримати!
Що таке?
До подорожі все готове?
Усе, крім самого в'язня.
Я думав, може, ти захочеш забрати його сам.
Слушна думка.
Що він зробив, окрім як обісцявся?
Ударив Аулуса.
А, чудово!
Отже, йде на підвищення?
Тримайте його тут, поки не протверезіє.
Не думай, що я роблю це залюбки.
Арі!
Ні!
Він мій син.
Їй потрібна допомога.
Підійди.
Їй не можна тут лишатися.
Заберіть її звідси. Я вас наздожену, добре?
-Бігом! -Ходімо.
Ґаю!
Де ж це Арі?
Ходімо.
Піду погляну, чи не треба допомогти префекту Флаву.
Так швидко їдеш?
У мене кров. Я порізалася.
Пропустіть її!
Тримайся.
Стій!
Пропустіть мене!
Домінусе?
Що за…
До зброї!
Наказую зупинитися…
Солдати!
Ґеро!
До зброї!
Переклад субтитрів: В'ячеслав Кашук