EN NETFLIX-SERIE
Guder, vis mig jeres styrke.
Derfor ofrer jeg det dyrebareste.
Min førstefødte.
Runa?
Runa!
Hvad haster sådan?
Eden. Før det store slag.
Jeg tryglede guderne om hjælp til at få hævn og befri min stamme.
Hvor dejligt. Så hørte de jo din bøn.
Jeg lovede dem at…
…ofre min førstefødte.
Hvordan tilbagekalder jeg mit løfte?
Runa!
Hvad som helst. Jeg er klar til at gøre alt.
Alt? For at tilbagekalde dit løfte?
Du vil forhandle, men guderne godtager ikke dårlige tilbud.
Alt?
Guderne tager altid, hvad de vil.
Vi kan ikke stole på ham.
Du ved godt, hvorfor han knælede, ikke?
Det er et trick for at få fat i dine tropper.
Han lokker dig med magt, du allerede har.
Men så skal du løse stammernes problemer.
Jeg kan ikke vende dem ryggen nu.
Lad os tage hjem.
Og ikke risikere vores gode forhold til Rom.
Knælede du for manden, der solgte dig til romerne?
-Det var den bedste mulighed. -Og nu skal vi også feste med ham?
-Beværte ham. I vores landsby. -Jeg havde intet andet valg.
Man har altid et valg.
I romere dræbte min bror!
Jeg er Segimers søn, høvding Aris bror! Vis respekt.
-Flavus! Onkel! -Gaius.
Du er uskadt.
Flyt jer!
-Hvad laver du her? -Jeg er på diplomatisk mission.
Kan vi tale alene sammen?
En gave fra general Tiberius.
Som et tegn på hans loyalitet og tillid…
…til vores nye forbund.
Og en besked.
Til dig. Personligt.
Hvad laver du her?
Han er under min beskyttelse.
Flavus er udsendt af Rom.
Jeg vil ikke skændes.
Hvad vil du så?
Jeg ved ikke, hvad du vil.
En krig mod markomannerne? Det er præcis, hvad Rom ønsker.
-Så vi kan tæve hinanden. -Så du knæler for Marbod?
-Han tror, han kan få fred med Rom. -Der er ingen fred med Rom.
-Det skal han nok indse. -Hvilken pris betaler vi imens?
Hvad skal der til, før han indser det?
Du lægger vores fremtid i hænderne på Marbod.
Jeg kender godt fred med Rom.
Jeg var der, da dit folk korsfæstede Folkwins familie.
Og da de gjorde min bror til krøbling!
Derovre…
…døde Dido på grund af dig.
Og derinde er din forræderbror gæst.
Marbod som alle stammers konge? Fred med Rom? Kan du ikke høre det?
Så foreslå noget bedre.
Foreslå noget bedre!
-I stedet for at være imod alt. -Jeg har ingen løsning.
Selvfølgelig ikke. For du ved ikke, hvad det betyder at være høvding.
At tage ansvar!
Jeg er høvding, og når beslutningerne skal træffes, så træffer jeg dem!
Jeg ofrede alt, hvad jeg havde.
Jeg måtte efterlade min søn for at befri jer.
Du har vist ikke svært ved at lade folk i stikken.
Hvabehar?
Du lod din søn i stikken.
Du lod din stamme i stikken, og du lod mig i stikken i dag!
-Fordi du er en forræder! -Pas på, hvad du siger.
Du forrådte din plejefar!
Og du førte tusindvis af godtroende mennesker i døden.
Og for hvem? For dem, du forrådte i dag.
Pas på, hvad du siger!
Jeg ved ikke længere, hvem du er.
Mor?
Thusnelda. Godt at se dig.
-Så nu stjæler I altså? -Ja. Det er det, jeg er nu. En tyv.
Thusnelda, optag os i stammen igen.
Tilgiv. Vis, du har et hjerte.
Vi rådner op i en grotte, og vinteren er på vej.
Tænk på din bror. Han sulter.
Så kom herhen med ham.
Jeg kan tage mig af ham.
Som han har brug for. Og som han fortjener.
Du må også komme tilbage. I to behøver ikke sulte.
Eller stjæle.
Og Segestes?
-Han er din far. -Og derfor kender jeg ham så godt.
Godt nok til at forhindre, at han spreder sin gift her.
Din far vil aldrig tillade, at din bror og jeg bor her, mens han er i eksil.
Sådan må det være.
Dit valg.
Du ved, hvor du finder mig.
Jeg forventede ikke at se dig allerede.
Jeg er glad for, det går dig godt.
Tiberius er klog nok til at vide, at forbundet med dig er vigtigt.
Jeg er i sikkerhed under din beskyttelse.
Hvil dig endelig.
-Mine mænd beskytter dig. -Tak.
Jeg er snart tilbage.
Ingen kommer ind eller ud.
De vil have Flavus' hoved… som tegn på din loyalitet.
Så opfylder de alle dine krav.
Tiberius ved, at Flavus er en ven.
Ét offer…
…for dit folks fremtid?
Vores fremtid, Marbod.
Du gør det rigtige.
Dido?
Hendes ånd er på en rejse, så hendes krop kan hele.
Bør jeg…
…ofre noget? Eller hvad?
Det er bedre at afvikle din gamle gæld,
før du indgår nye aftaler med guderne.
Guder.
Jeg takker jer for sejren over romerne og hævnen for min familie.
Men hvad gavn har I af et lille barns liv
på jeres rejser gennem skovene og på den mørke nattehimmel?
Eller en ikke-troendes liv?
Jeg giver afkald…
…på min førstefødte.
Jeg forviser ham…
…fra mit liv.
Og…
…fra mit hjerte.
Hvis det er et menneskeliv, I kræver…
…så tag mit.
Så tag… mit!
Tag… mit!
Tag mit.
Forenet i fred, forenet i kamp.
Takket være forbundet med Rom bliver vi alle rige.
Os alle sammen.
Krig er dyrt og dårligt for forretningen.
-Hvor der er vilje, er der vej. -Min kære…
En dag vil også du indse, at ikke alt, Rom tilbyder, er dårligt.
Din mand, for eksempel.
Rom søger ikke venner.
Rom finder undersåtter.
For hvorfor skulle de dele, hvad de kan tage med magt?
-Kød? -Nej tak.
Den skærer godt.
En dejlig gave fra Tiberius.
Til Flavus.
Hvad vil Tiberius?
Tag med mig østpå.
Jeg giver dig jord.
Du kan blive din egen herre.
Alt det, vi håbede på.
Jeg er romer, Marbod.
Og officer.
Jeg vil drikke vin på kroer efter sejrrige slag.
Jeg vil gå i de gader, hvor vi plejede at gå sammen.
Ikke sidde alene i en hytte…
…herre over tusind svin.
Er det sådan, du ser det?
Svinehyrde.
Alle har et sted, de hører til, Marbod.
Ja.
Rør mig ikke, dit barbarsvin!
Jeg er romersk legat!
Mor dig nu lidt.
-Svinet smager godt. -Jeg er ikke sulten.
Så brug aftenen på din første brandert.
Jeg hader alkohol.
Flavus tager mig med til Rom.
Du må gerne rejse.
Men før du beslutter dig…
…så kom med på tinge.
Hvad sker der på sådan et… tinge?
Vi vælger den modigste af vores unge krigere.
En som dig.
Og så…
…ofrer vi ham til Wodan.
Nej, vi…
Vi vælger Marbod som alle stammers konge.
Hvorfor skal jeg med?
Du skal tænde den cheruskanske fakkel.
-Det er en stor ære. -Ære?
Du holder din bror fanget som et dyr, og så taler du om ære?
Rom lyver for os.
De siger, vi er dumme og primitive.
Underkastelse er det bedste for os.
Ligesom briterne, gallerne og pannonierne.
Rom er det vilde dyr, der skal dræbes.
-Hvad er det? -En ulvetand. Et minde fra min barndom.
Livet er hårdt her, simpelt.
Men jeg havde en lykkelig barndom.
Og jeg ønsker…
…at du også er lykkelig.
Tænk over det.
Folkwin?
Du… Du bad mig om at passe på min s…
På Thumelicus, hvis der skulle ske dig noget.
Jeg kan ikke mere.
Før slaget med Varus var vi alle klar til at give alt, og…
…det var jeg også.
Hvad har du gjort?
Jeg lovede guderne at ofre min førstefødte.
Jeg kunne ikke vide, at…
-Du kigger aldrig på min søn igen. -Aldrig.
Jeg har afsvoret ham.
Og tilbudt guderne mit liv.
Jeg forlader alt det her.
Det er ikke en trussel.
Det er… en afsked.
Det er en afsked.
Morer du dig?
Jeg kender frustrationen,
når man finder selskabet underlødigt.
Bare rolig. Du er stadig ung.
Du finder din rette plads.
Min rette plads er i Rom.
Flavus tager mig med.
Jeg er sikker på, at du kommer tilbage til Rom en dag.
Du er jo en kvik dreng.
Men jeg er ikke så sikker på din onkel.
Hvad mener du?
Tom.
Jeg må have noget at drikke.
Flavus? Flavus!
-Vi må væk herfra. -Gaius…
Vores spejdere ser stadig ingen tegn på større troppebevægelser.
Og ingen romerske legioner i nærheden.
Ja.
Hvad kan det betyde, min store præfekt Arminius?
Kom nu.
Sig det.
Sig det!
Hvor skal vi ellers bekæmpe romerne? I landsbyerne?
I hytterne?
Eller derude i lortekulen?
Nej, vent. Jeg ved det. Her.
Her.
Her. Under bordet.
Grin bare.
Nej. Vi skal aldrig mere kæmpe mod romerne.
Takket være mig.
Jeg ved, hvad jeg skal.
Musik!
Hvorfor spærrer du mig inde, Marbod?
Tiberius bliver ikke glad, når du behandler hans legat sådan.
Tiberius.
Her. Læs det.
Læs det!
Jeg skal slå dig ihjel.
Ja, det ønsker han.
Men du gør det ikke.
Tænk på os to.
Hvornår indser du, at du spilder dit liv?
Romerne leger med dig.
De griner ad dig.
De foragter dig.
Fordi du er en af os.
Du er så dum. Og så stædig.
Rom… vil ikke have dig.
Rom elsker dig ikke.
Marbod!
Hvad skete der?
Flavus er flygtet.
-Nogen hjalp ham. -Nogen? Hvem andre end dig har en grund?
Del og hersk.
Tiberius vil skabe splid.
Hvil dig lidt.
I morgen er en stor dag.
Vi skal på tinge.
Gaius?
Kom. Jeg følger dig i seng.
Jeg…
Jeg kommer med på tinge i morgen.
Kom.
Kom, så skal vi hygge os sammen.
-Bliv her, smukke. -Vil du kneppe?
Jeg sagde nej.
Vis mig, hvad du kan! Har du en lille pik eller hvad?
Hallo! Hvem er du?
-Jeg tog fejl. -Skrid.
Undskyld.
Hvad fanden laver du her?
Hvorfor sidder dit hoved stadig på dine skuldre?
Mit hoved gør mere nytte for Rom på mine skuldre end på et spyd.
Jeg har et forslag til dig.
Jeg bringer Tiberius høvdingenes hoveder.
I aften på tinge bliver Marbod udråbt til konge.
Alle høvdingene kommer. Ubevæbnede.
Jeg ved, hvor det er.
-Og hvordan ved du det? -Jeg fik hjælp fra en sand romer.
Vær ikke nervøs.
Jeg er ikke nervøs.
Jeg glæder mig.
Er du vågen? Hvordan har du det?
Bedre. Det er ingen grund til at slå mig.
Lad os tage af sted i aften.
Ansgar, stop.
Måske bliver alting bedre.
Ari vil udråbe Marbod til konge i dag.
Hvem siger det?
Han lagde sit sværd for hans fødder foran krigerne.
Hvad har du tænkt dig?
Vi tager på tinge. Jeg taler med Marbod. Han er en ven af Rom.
Han har brug for ledere, der kan forhandle med romerne.
Lad os komme af sted.
Kom nu, hurtigere!
-Ansgar, vent. -Den forbandede knægt.
Ansgar!
Ansgar. Hvad laver du?
-Du bløder. -Rejs dig op!
-Kom så! Op! -Lad ham være!
Rejs dig op!
Af sted. Kom nu.
-Han kan ikke gå videre sådan. -Vi har ikke tid.
-Du fortsætter. -Og dig?
Jeg tager ham med til cheruskerne. Det er tæt på.
Gå nu.
Hej.
-Hvad er der sket? -Vi måtte gemme os for romerne.
Forsvarede du din mor?
-Døde mænd. -De var på vej mod vest.
Tinget.
Nogle gange er en dårlig fred bedre end en god krig.
Som vores konge vil høvding Marbod vise os,
hvordan en god fred med Rom ser ud.
-Jeg tror ikke på fred med Rom. -Din hykler.
Du knælede for høvding Marbod, Ari!
I har alle oplevet, hvad fred med Rom betyder.
Alligevel tror I på det.
Marbod tror på det.
Ikke mig.
Jeg støtter Marbod som konge.
Jeg støtter Marbod…
Ikke fordi jeg tror på romerne…
…men fordi jeg tror på os!
Med Marbod… er vi ikke blot cheruskere.
Eller blot marcomannere. Eller marsere. Fra i dag…
…står vi sammen som forenede stammer.
Og guderne…
…står bag os!
Og romerne…
…de pisser i bukserne af skræk.
For fra i dag…
…er de ikke oppe mod enkelte stammer.
De lænker, de har lagt os i, har vi revet af.
Og nu smeder vi et mægtigt sværd.
Og Rom vil skælve over for vores sværd.
I krig og fred!
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve