EN NETFLIX-SERIE
Så sker det, Flavus. For Rom.
Træk!
Fyr!
Træk!
Fyr!
I dækning!
Træk!
Fyr!
Træk!
Fyr!
Træk!
Fyr!
Gaius.
Træk!
Fyr!
Træk! Fyr!
Fyr!
Træk!
Sænk buerne.
Træk jer tilbage!
Odvulf, bliv hos os. Bliv hos os, broder.
Gaius… Han…
Jeg ved det.
Broder.
Bliv hos os.
Broder, bliv hos os. Bliv hos os!
-Slip ham, Talio. -Bliv hos os! Broder!
Germanicus slagtede de vilde!
Hil!
Hil Cæsar!
Fortæl om det, prokonsul! Hvad skete der?
Hvad der skete?
Vi viste de vilde, hvis land dette i virkeligheden er!
Hvis I vil have mig, så får I mig.
Det var Marbod, der ikke kunne se, at Roms løfter ikke holder.
Jeg vidste, det ville ske.
Men ikke så hurtigt.
Tænk, hvis Folkwin ikke var kommet.
Dido?
Hvor er hun?
Jeg skulle fortælle dig, at du intet skylder hende. Intet.
Hun er rejst.
Hvorhen?
Ud for at inddrive en gammel gæld.
For hendes egen skyld.
Er der andet?
Gad vidst om alt det skyldes, at du ikke holdt dit løfte til guderne?
Jeg holder mit løfte til guderne. Barnet er ikke længere mit.
Så håber jeg, guderne også ser sådan på det.
For din skyld.
Høvdinge, sværdkæmpere, kvinder, Marbods kone. Alle er døde.
Det finder stammerne sig ikke i. Det er sikkert.
Vi bliver her i landsbyen.
Du blev forvist, Segestes. Du må spørge hende.
Ingen far skal bede sin datter om lov.
Hvad er din plan?
Min plan? Min plan sev ned i jorden med stammernes blod!
De har ødelagt alt!
Med mig som høvding var det aldrig sket.
En god leder kan vende et nederlag til sin fordel.
Er du virkelig i stand til det, Segestes?
Eller klager du kun som en gammel vaskekone?
Prokonsul Germanicus.
-Centurion Flavus. -Dominus.
Jeg kan se, at I har gjort Cæsar stolt!
Hurra for Germanicus!
Ham længe leve!
Nu har vi mange ting at drøfte.
Hil Cæsar!
Aldrig har jeg skammet mig sådan over min søn.
Fader, vi…
Med jeres tankeløse angreb
har I ødelagt den illusion om fred, jeg har skabt gennem flere måneder.
-Vi slagtede dem. -Dem alle sammen?
I har blot motiveret dem til at gøre gengæld.
Godt. Vi er klar.
Jeg burde give dig til dem for at vinde tid.
-Fader… -Stille!
Jeg foretrak, dengang du kun snakkede.
Dig.
-Jeg vil gerne forklare hans plan. -Du fik klare ordrer, sidst vi mødtes.
Ikke sandt?
-Jeg forsøgte… -At udrette noget, du ikke kunne.
Det er kendetegnende for din eksistens.
-Det slutter nu. -Dominus?
-Smid ham i hullet! -Hærfører!
Og tag hans uniform. Den er blot et kostume.
Dominus!
Barbarer nærmer sig lejren. En kalder på jer ved navn.
Tiberius!
Kom herned!
Hvad? Ingen latin?
Jeg talte latin for at vise dig respekt.
En respekt, jeg også forventede af dig.
-I har min respekt, Marbod. -Ja? Sig det til min kone!
Jeg gav ikke tilladelse til angrebet. Det var Flavus' idé.
Og Germanicus købte den.
Godt.
Så kom med dem.
-Det kan jeg ikke. -Send dem ud!
Send dem ud!
Ellers kan du glemme vores fredsaftale.
Jeg er ikke interesseret i uoverensstemmelser.
Tag hjem, og lad os forny vort fredelige partnerskab.
Der bliver ingen fred, Tiberius.
Ingen fred, før Germanicus' og Flavus' hoveder hænger på spyd!
Træk!
Fyr!
-Henter han sine tropper? -Ja. Han gav ordren på vej tilbage.
Han kan ikke rejse i den tilstand.
Det er sandt.
Hvad med dig?
Min opgave er at beskytte høvdingen. Jeg bliver hos ham.
Jeg henter dem.
Nej. For risikabelt.
Jeg henter markomannerne.
Hæren skal overtales til at komme her.
Men…
Cheruskernes høvding Ari…
…stoler de ikke på i øst.
Så henter jeg dem.
Din stamme behøver sin høvding.
Du rider ikke alene.
Rejser du?
Ja.
Hvorhen?
Væk.
En skam.
Hvad vil du?
Hvad vil I?
Thusnelda henter markomannernes hær.
-Det er en tur på fire dage. -Tre dage.
-Når man kender vejen. Det gør du ikke. -Nej.
Men det gør du.
Nej. Nej. Glem det.
-Én dag kan gøre hele forskellen. -Spørg en anden.
Du rejser jo alligevel.
Ja. Men jeg vil ikke tilbage igen.
Så rid med mig, vis mig vejen og fortsæt.
Én tur mere, så slipper du for alt det her.
Vi ved begge, at hun gør det. Om du tager med eller ej.
Jeg beder dig.
Kom nu.
Vi rider ved daggry.
Du skal sove.
Bliv lidt længere.
Hvad hvis du ikke kommer tilbage?
Det sker ikke.
Se der.
En lille dreng, helt alene i skoven.
Nå…
Min næse fortæller mig, at du ved noget, lille barbardreng.
Og jeg kan lugte din ånde, romer. Den er afskyelig.
Fang ham!
Skynd jer!
For fanden! Fang ham!
Fang det lille barbarsvin!
Hvis jeg havde gjort, hvad hun ville, stod vi ikke her.
Jeg tror…
…vi havde stået her alligevel.
Når min hær kommer…
…vil ingen af os hvile,
før den sidste romer er drevet ud af vores land.
Kan du love mig det?
Det lover jeg.
Find ham! Han løb den vej!
Der er bueskytter langs denne side.
Der kommer vi ikke ind.
-Og de andre sider? -Jeg kan ikke se hvordan.
Vi ser nærmere på lejren, før tropperne ankommer.
Ari?
-Segestes. -Kan vi tale sammen? Under fire øjne?
Bøh!
Hvad vil du her, Segestes?
Vil du kende min plan?
Så du kan løbe til Tiberius? Og fortælle ham alt?
Jeg har begået fejl.
Mange fejl.
Jeg kender ingen så gammel som mig, der ikke har begået fejl.
Jeg vil begynde forfra.
Jeg vil tilbage til min landsby. Jeg er cherusker.
Selv hvis jeg gik med til det, må jeg spørge Thusnelda.
-Jeg taler med hende, når hun er tilbage. -Er hun redet i dag?
Hvorhen?
Jeg ville lade dig blive, fordi du er Thusneldas far.
Fordi jeg synes, fædre fortjener at forsone sig med deres børn.
Uanset hvad de har gjort.
Tak for din medfølelse.
Segestes?
Bare fordi jeg har medfølelse,
betyder det ikke, at jeg finder mig i hvad som helst.
Der bliver krig.
Hvis du vil bo her, må du fortjene det.
Du bliver en mand af denne stamme, og du kæmper for den som alle andre.
Ari. Jeg er ikke kriger. Jeg er leder.
Jeg kan hjælpe med at lede stammen. Jeg har idéer til fremtiden.
Jeg er ikke interesseret.
Vis os, at du har ære,
og kæmp for cheruskerne.
Pak jeres ting. Vi går nu.
Der bliver krig. Ari har mistet forstanden.
Han lader romerne slagte sit folk som svin.
Han er ikke i sikkerhed her.
Din elendige, gamle kujon!
Hvor vover du at tale sådan til din mand.
Lige præcis. Du er min mand, Segestes.
Jeg giftede mig med dig, fordi du var noget værd.
Der bliver krig, og du vil flygte. Hvorhen? Tilbage til det helvede?
Nej, Segestes! Du skal sørge for, at vi ender på vindernes side.
Det skylder du mig, for jeg har givet dig alt.
Alt!
Alt?
Er du virkelig villig til at give alt for det her?
Hvad?
Er du faret vild?
Nej. Jeg ved bare ikke præcis…
Du er faret vild.
Nej. Jeg… Jeg er ikke faret…
Jeg kan ride gennem denne skov i blinde.
Se bakken? Bag den er lysningen, hvor jeg dræbte mit første vildsvin.
Det var bare en unge.
Der er floden. Vi krydser den,
så rider vi mod solnedgangen, og så begynder bjergene.
Faret vild?
Germanicus.
Jeg kan hjælpe dig.
Germanicus…
Hjælpe mig?
-Hjælpe mig? -Ja.
Hvordan?
Marbod har 70.000 mænd.
Jeg kender Marbod. Jeg kender Arminius.
Vi er alle som brødre, født her og opvokset i Rom.
"Født her og opvokset i Rom"?
Du flytter fokus til det, der passer dig bedst.
Germanicus.
Jeg ved, hvordan de mænd tænker.
-Det er i mit blod! -Ja. Dit barbariske blod.
Det er problemet.
Tiberius tager fejl.
Du bragte ære til Rom.
Jeg hjalp dig.
Hjælp mig nu.
Tiberius tager ikke fejl.
Rom er urørlig.
Og jeg vil dø for at beskytte Rom.
Du… beskytter kun dig selv, og du foragter, hvad du er.
Så Rom foragter dig.
Vid, hvem du er, Flavus.
Arminius forrådte Rom. Dit blod forrådte Rom.
Du sagde det selv. Det, der flyder i dine årer, er barbarisk blod.
Du er barbar.
Få mig ud herfra.
Få mig ud!
Germanicus. Få mig ud!
Germanicus!
Germanicus! Germanicus!
Hvis vi når uset hen til rydningen…
-Selvfølgelig gør vi det. -Hvis det lykkes,
må vi løbe over åben mark, hvor bueskytterne straks vil skyde os ned.
Og så skal vi over palisaderne.
Det er løsningen.
Vi går ind som soldater. Vi lader, som om vi er en enhed.
Vi har brug for rustning, uniform, måske en fane.
-Og bagefter? -Åbner vi portene indefra.
Og bagefter?
Lad os først finde nogle uniformer.
Nej tak.
Det har ikke ændret sig.
-Hvad? -Du opfører dig, som om intet er galt.
Ja, jeg forstår, at du skal være stærk for din stamme, men…
…når vi kun er os to? I skoven?
Hvad vil du have?
Ari… har ret.
Markomannerne vil følge dig. Alle vil følge dig.
Men ikke af de grunde, Ari nævnte.
De følger dig, fordi…
…du ikke spiser, før alle andre er mætte.
Er det det, jeg gør?
Det her handler om Ari.
Nej.
Det handler om…
…efter alle disse år at forstå, hvorfor du er, som du er.
-Hvad er det? -Det er jord.
Nej.
Det er os.
Vores forfædre.
For mig handler det om, hvad her var engang.
Og hvad her er i dag.
Og hvad her er om tusind somre, hvis vi kan fordrive romerne.
Os, Folkwin.
Os alle sammen.
Tror du virkelig på noget større?
Var det derfor, du valgte Ari?
Folkwin…
Uanset hvor du er…
Om du gemmer dig i de fjerneste bjerge eller…
…rejser til den anden ende af verden…
…vil du altid være min nærmeste.
Den, der kender mig bedst.
Som jeg ikke behøver skjule noget for.
Og ikke kan skjule noget for.
Elsker du ham?
Ingen held i dag.
Hvor sagde du, du kom fra?
Karthago.
Er du klar til at dø?
Stop! Rolig.
Rolig.
Forsvind! Væk!
-Du må ikke dræbe ham. -Han myrdede min far!
-Vi har brug for ham. -Glem det.
Vær stille!
Stille. Stille.
-Nej! Vent! -Dig?
Jeg sprætter dig op, din romerske rotte.
Folkwin, han er Aris søn.
Aris eneste søn.
Jeg beder dig.
Hvad laver du her?
Jeg…
…må vise jer noget.
Vise os hvad?
Kom. Skynd jer!
-Hvorfor skulle vi stole på dig? -Sig det.
Ellers dør vi alle.
I beskidte barbarer skal lade mig gå.
Og bede om nåde.
Hvorfor dog det?
Kom nu! Kom!
Fordi flere tropper er på vej.
Flere tropper, end I kan tælle. De vil udslette jer alle.
Pis med dig.
Vi har spejdere, der holder øje med alle veje.
De kommer ikke på vejene.
Vi er dødsdømte.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve