EN NETFLIX-SERIE
EN GAUMONT-PRODUKSJON
Nå skjer det, Flavus.
For Roma.
Spenn!
Skyt!
Spenn!
Skyt!
Søk dekning!
Spenn!
Skyt!
Spenn!
Skyt!
Spenn!
Skyt!
Gaius.
Spenn!
Skyt!
Spenn!
Skyt!
Spenn!
Trekk unna.
Trekk tilbake!
Odvulf, bli hos oss. Bli hos oss, bror.
Gaius… Han…
Jeg vet det.
Bror.
Bli hos oss.
Bror, bli hos oss!
-Gi slipp, Talio. -Bli hos oss! Bror!
Germanicus slaktet villmennene!
Hill!
Hill Cæsar!
Fortell oss, prokonsul! Hva skjedde?
Hva skjedde?
Vi viste de villmennene hvem som eier dette landet!
Hvis dere vil ha meg, får dere meg.
Det var Marbod som ikke innså at Romas løfter ikke varer.
Jeg visste at dette ville skje.
Men ikke så fort.
Tenk om Folkwin ikke hadde vært her.
Dido?
Hvor er hun?
Hun ba meg si at du ikke skylder henne noe.
Hun dro.
-Hvor da? -For å gjøre opp et gammelt mellomværende.
For sin egen skyld.
Var det noe mer?
Skyldes alt dette at du ikke holder løftet du ga gudene?
Jeg holder løftet til gudene. Barnet er ikke lenger mitt.
Da håper jeg gudene også ser det slik.
For din skyld.
Reiker, soldater, kvinner, Marbods kone, de er alle døde.
Stammene vil ikke godta det. Det er sikkert og visst.
Vi blir i landsbyen inntil videre.
Du ble forvist, Segestes. Du må spørre henne.
Ingen far må be sin datter om tillatelse.
Så hva er planen din?
Planen min? Den rant ut i jorden sammen med stammenes blod!
De har ødelagt alt!
Dette ville ikke skjedd om jeg var reik.
En god leder kan bruke et nederlag til sin fordel.
Er du virkelig i stand til det, Segestes?
Eller kan du bare klage som en gammel vaskedame?
Prokonsul Germanicus.
-Centurion Flavus. -Dominus.
Jeg ser at dere har gjort Cæsar stolt!
Hurra for Germanicus!
Lenge leve Gaius!
Nå er det mange ting å diskutere.
Hill Cæsar!
Jeg har aldri skammet meg mer over deg.
Far, men vi…
Med ditt tankeløse angrep
har du ødelagt den intrikate illusjonen av fred jeg har bygget i månedsvis!
-Vi slaktet dem! -Alle sammen?
Da har du bare motivert dem til å ta hevn.
Fint. Vi er klare.
Jeg burde gi deg til dem. Kjøpe litt tid.
-Far… -Stille!
Jeg likte deg bedre da det bare var snakk med deg.
Du.
-Jeg vil forklare planen hans. -Jeg ga deg klare ordre.
Gjorde jeg ikke?
-Jeg prøvde å… -Å få til noe du ikke kan klare.
Det er et gjennomgangstema i din tilværelse.
-Det slutter nå. -Dominus?
-Kast ham i gropen. -General!
Og fjern uniformen. Den er bare et kostyme.
Dominus!
Barbarer nærmer seg leiren. En av dem tiltaler deg ved navn, Dominus.
Tiberius!
Kom ned hit!
Hva? Ingen latin?
Jeg snakket latin for å vise deg respekt.
Respekt som jeg også forventet fra deg.
Du har min respekt, Marbod.
Si det til kona mi!
Jeg ga ikke tillatelse til angrepet.
Det var Flavus' idé.
Og Germanicus ble med.
Greit.
Så gi dem til meg.
Jeg kan ikke gjøre det.
Send dem ut!
Ellers kan du glemme fredsavtalen vår.
Jeg har ikke noe ønske om splid, Marbod.
Dra hjem, og la oss fornye vårt fredelige partnerskap.
Det blir ingen fred, Tiberius.
Ingen fred før hodene til Germanicus og Flavus er satt på stake!
Spenn!
Skyt!
-Skal han hente troppene sine? -Ja. Han har allerede gitt ordren.
Han kan ikke reise i sin tilstand.
Det er sant.
Hva med deg?
Min jobb er å beskytte reiken. Jeg forlater ikke hans side.
Jeg henter dem.
Nei. For risikabelt.
Jeg henter markomannerne.
Den som drar, må overtale hæren til å komme hit.
Men…
Reik Ari av cheruskerne…
De stoler ikke på ham i øst.
Da drar jeg og henter dem.
Stammen din trenger reiken sin nå.
Men du drar ikke alene.
Skal du dra?
Ja.
Hvor da?
Vekk.
Synd.
Hva vil du?
Hva vil dere to?
Thusnelda skal hente markomannerhæren.
Det tar fire dager.
Tre dager.
Hvis du kan veien, noe du ikke kan.
-Sant. -Men det kan du.
Nei. Glem det.
-Én dag kan ha alt å si. -Spør noen andre.
Du skulle dra uansett.
Ja. Men jeg vil ikke komme tilbake igjen.
Så vis meg veien og dra videre.
Én ridetur til, så blir du kvitt alt dette.
Vi vet begge at hun drar uansett. Om du blir med henne eller ikke.
Jeg ber deg.
Vær så snill.
Vi drar ved daggry.
Du bør sove.
Bli litt lenger.
Hva om du ikke kommer tilbake?
Det skjer ikke.
Ser man det.
En liten gutt, helt alene i skogen.
Så…
Nesen min sier at du kanskje vet noe, barbargutten min.
Og jeg kan lukte ånden din, romer. Den er grusom.
Ta ham!
Fort!
Pokker! Ta ham!
Ta den lille barbarjævelen!
Hadde jeg gjort det hun ville, ville vi ikke vært her nå.
Jeg tror vi hadde vært her uansett.
Når hæren min kommer hit, vil ingen av oss hvile
før den siste romeren har blitt drevet ut av landet vårt.
Kan du love meg det?
Det lover jeg.
Finn ham!
Han løp den veien!
Det er bueskyttere langs denne siden.
Vi kan ikke ta oss inn derfra.
Og de andre sidene?
Jeg skjønner ikke hvordan.
Vi ser nærmere på leiren senere, før troppene kommer.
Ari?
Segestes.
Kan vi snakke? Privat?
Bø!
Hva gjør du her, Segestes?
Vil du vite planen min?
Så du kan dra til Tiberius? Og fortelle ham alt?
Jeg har gjort feil.
Mange feil.
Jeg kjenner ingen så gamle som meg som ikke har gjort noen feil.
Jeg vil ha en ny start.
Jeg vil tilbake til landsbyen min. Jeg er cherusker.
Selv om jeg skulle gå med på det, må jeg spørre Thusnelda.
Jeg snakker med henne når hun kommer tilbake.
Red hun i dag?
Hvor da?
Jeg ville la deg bli her fordi du er Thusneldas far.
Fordi jeg tror fedre fortjener å forsone seg med barna sine.
Uansett hva de har gjort.
Takk for medfølelsen.
Segestes?
Det at jeg har medfølelse, betyr ikke at jeg godtar hvem som helst.
Det blir krig.
Og hvis du vil bo her, må du fortjene det.
Du blir en mann av denne stammen og må kjempe for stammen som alle andre.
Ari. Jeg er ingen kriger.
Jeg er en leder.
Jeg kan hjelpe å lede stammen. Jeg har ideer for fremtiden.
Jeg er ikke interessert.
Vis oss at du har ære, og kjemp for cheruskerne.
Pakk tingene dine. Vi drar.
Det blir krig. Ari har gått fra vettet.
Han vil la folket sitt bli slaktet som griser av romerne.
Jeg tror ikke han er trygg her.
Din gamle, feige tulling!
Ikke snakk slik til mannen din igjen.
Det stemmer.
Du er mannen min, Segestes.
Jeg giftet meg med deg fordi du var verdt noe.
Det blir krig, og du vil flykte. Hvor skal vi? Tilbake til den dritten?
Nei, Segestes! Du skal sørge for at vi ender på vinnersiden.
Du skylder meg det fordi jeg har gitt deg alt.
Alt!
Alt?
Er du virkelig villig til å gi alt for dette?
Hva?
Gått deg bort?
-Nei. Jeg vet ikke helt… -Du har gått deg bort.
Nei. Jeg har ikke…
Jeg kan ri i blinde gjennom denne skogen.
Ser du den åsen? Bak den er lysningen hvor jeg drepte mitt første villsvin.
Det var mer som en grisunge.
Der er elven. Vi krysser den,
så rir vi mot solnedgangen, så kommer åsene.
Gått meg bort, du liksom?
Germanicus.
Jeg kan hjelpe deg.
Germanicus.
Hjelpe meg?
-Hjelpe meg? -Ja.
Hvordan da?
Marbod har 70 000 menn. Jeg kjenner Marbod. Jeg kjenner Arminius.
Vi er alle som brødre, født her og oppvokst i Roma.
"Født her og oppvokst i Roma"?
Fokus skiftes til det som passer best for deg.
Germanicus, jeg vet hvordan disse mennene tenker.
-Det er i blodet mitt! -Ja. Ditt barbariske blod.
Det er problemet.
Tiberius tar feil.
Du ga Roma ære.
Jeg hjalp deg.
Hjelp meg nå.
Tiberius tar ikke feil.
Roma er hellig.
Og jeg er villig til å dø for å beskytte den.
Du beskytter bare deg selv, og du forakter det du er.
Så Roma forakter deg.
Vit hvem du er, Flavus.
Arminius forrådte Roma. Ditt blod forrådte Roma.
Du sa det selv. Du har barbarblod i årene.
Du er barbar.
Få meg ut herfra.
Få meg ut herfra!
Germanicus! Få meg ut herfra!
Germanicus!
Forutsatt at vi kommer oss usett til lysningen…
Selvsagt gjør vi det.
Forutsatt at det funker, så må vi løpe over den åpne sletten.
Da vil bueskytterne skyte oss umiddelbart.
Og så må vi komme oss over palisadene.
Hysj!
Det er løsningen.
Vi går inn som soldater. Vi later som vi er en tropp.
Vi trenger rustninger, uniformer, kanskje en fane.
Og så?
-Vi åpner portene fra innsiden. -Og så?
Vi finner uniformene først.
Nei takk.
Det har ikke endret seg.
Hva da?
Du oppfører deg som om ingenting er galt.
Jeg forstår at du må være sterk for stammen din, men…
Når det bare er oss to i skogen?
Hva vil du?
Ari har rett.
Markomannerne vil følge deg. Alle vil følge deg.
Men ikke av de grunnene Ari oppga.
De følger deg fordi…
…du ikke begynner å spise før alle andre er mette.
Er det det jeg gjør?
Dette handler om Ari.
Nei.
Dette handler om…
…å forstå, etter alle disse årene, hvorfor du er som du er.
-Hva er dette? -Det er skitt.
Nei.
Dette er oss.
Våre forfedre.
Det handler om det som en gang var her.
Og det som er her i dag.
Og hva som er her om tusen somre om vi kan drive romerne ut.
Oss, Folkwin.
Alle sammen.
Tror du virkelig på noe større?
Var det derfor du valgte Ari?
Folkwin…
Uansett hvor du er,
om du gjemmer deg i fjellene,
eller er på den andre siden av verden…
…vil du alltid være den som står meg nærmest.
Den som kjenner meg best.
Som jeg ikke trenger å skjule noe for.
Og heller ikke kan skjule noe for.
Elsker du ham?
Ikke noe hell i dag.
Hvor sa du at du var fra?
Kartago.
Er du klar til å dø?
Stopp! Ro deg ned.
Ro deg ned.
Gå vekk!
-Du kan ikke drepe ham. -Han drepte faren min!
-Vi trenger ham. -Glem det.
Vær stille!
-Nei! Vent! -Du?
Jeg kutter deg opp, romerske rotte.
Folkwin, han er Aris sønn.
Han er Aris eneste sønn.
Vær så snill.
Hva gjør du her?
Jeg…
Jeg må vise dere noe.
Hva må du vise oss?
Kom. Fort!
-Hvorfor skal vi stole på deg? -Si det.
Ellers vil vi alle dø.
Dere skitne barbarer må la meg gå.
Og be om nåde.
Hvorfor det?
Kom igjen!
Fordi flere tropper er på vei mot oss.
Flere tropper enn dere kan telle. Og de vil fjerne dere fra kartet.
Tullprat.
Vi har speidere på alle veiene.
De kommer ikke på veiene.
Vi er fortapt.
Tekst: Trine Friis