СЕРІАЛ НЕТФЛІКС
Оп!
-«Віслдаун» - візьміть. -О!
Мій найдорожчий читачу. Занадто довгою була наша розлука.
І ось нарешті лондонська модна знать повернулась. Власне, як і ваша авторка.
Пішла!
Як добре вдома.
Не те слово.
І з початком сезону у всіх, ясна річ, виникає одне єдине запитання: яка
новоспечена дебютантка засяє найяскравіше?
Давно не було.
А цьогорічний врожай досить приголомшливий. Тут вам і вишукана Міс
Малготра, яку називають завидною нареченою.
Міс Стовелл, найдовершеніша юна леді.
Скромна Міс Гартіґан неодмінно сподобається благородним залицяльникам…
Міс Кенворті – якій завжди всі раді - сповнена впевненості та харизми.
А ще є Міс БЕрреґен, яка виділяється з загальної маси.
Тут є про мене!
Ваше ремесло процвітає.
Як і ваше.
І не забуваймо про ще одну. На додачу до неабиякого хвилювання, цьогоріч дебютує ще
одна Бріджертон.
Я не чую її.
Бо вона, мабуть, знає, що ми підслуховуємо. І я думаю, так і є.
О. Як і ти торік?
-Зараз не торік. Франче… -Кхм-кхм
-Дуже тиха. -Угу…
Може, їй забракло слів від неземної краси велетенського пера? Я теж таке хочу.
Або вона те перо проковтнула.
Вже можемо йти?
-Тщщщ! -Може, вам допомогти?
Не знаю, хто це грає, але попросіть, щоб затихнув, бо геть нічого не чути.
Я б могла, але… Вам не здається, що це…?
-Хто тут іще гратиме на фортепіано? -Явно, не я.
Франческо? Ось ти де… доню.
Франческо?
Не треба кричати.
А до речі, уроки гри на фортепіано дали результат.
Ти добре граєш.
Як ти сюди потрапила? Я весь ранок біля дверей.
Я рано встала. Одягнулась, поснідала в саду – тому що це звичайний день. Вже
виходимо?
Може, й не варто хвилюватись?
Впізнала мелодію, яку вона грала? «Поховальний марш» Моцарта.
О, Боже.
Крім дебютанток, відкритим залишається запитання, хто з джентльменів виявиться
найбажанішим кавалером сезону.
Адже нашим юним леді потрібен бравий наречений, який був би вартий їхньої
уваги.
Та хто б не став найкращою партією року, будемо сподіватися,
що ця пара додасть неабиякої інтриги.
Діти, виходимо!
-Вже не дочекаюся! -Це я вже чув.
-Так цікаво всіх побачити. -Та досить тобі.
Ну, тоді не зважай. Я захопилась.
Про що вони язиками чешуть?
-Ласий шматочок помітили. -У нас новий сусід?
-А це…? -Наш брат.
Колін?
Родино… Вибачте за пізній приїзд. Мене надто довго розглядали
Ви зі мною не привітаєтесь?
-Маєш чудовий вигляд. -Ти також.
Привіт, брате.
Ел. М.
Усі наші діти зібралися. Чого ще можна бажати?
-Так, мамо. -Ти геть не змінюєшся.
Бо статус-кво цю авторку швидко стомлює.
БРІДЖЕРТОНИ
-Розкажи про свої пригоди. -Так. Коли ти приїхав торік, ми ще до
сніданку дізнались про твої походеньки на тому березі Середземного моря.
Дійсно. Під яким сонцем і на якій чужині і ти став таким м'язистим?
Я був всюди і водночас ніде. Не вдаватимусь у деталі.
Ану кажи: що ти за один?
І де подів нашого брата?
Я був тим ким і мав би. Це дало мені якесь відчуття серйозності.
-М-м. -От би й мені трохи… серйозності.
Що?
Міс Енн Гартіґан! У супроводі її матері, високоповажної леді Гартіґан.
Міс… Долорес Стовеллл.
Я їй не сподобалась
Міс Клара Лівінґстон.
Принести вам що-небудь, Ваша Величносте?
Неси домовину. Бо така цілковита нудьга сьогодні в могилу мене заведе… При чому
-скоро. -Міc Сіта Малготра.
Міс Александра Мур, у супроводі її матері, високоповажної леді Мур.
Хм.
Відколи це ти прослизаєш непомітно від усіх?
Відколи ти носиш стільки воланів?
-Це дрес-код сезону. -Міс Наталі Ґрін. У супроводі її
матері високоповажної леді Ґрін.
Це твій дебют, Франческо. А ти геть не рада?
Представитись суспільству – це мій шанс зустріти когось…
І мати окремий маєток
Лише тиждень тому повернулась із Бата, а вже втекти хочеш?
Ні. Я лиш просто хочу тиші.
Що ж, якщо ти прагнеш тиші, я боюся, тобі після цього буде досить важко. Тому
що навіть Дафні…
Мамо, за мене не бійся. Якщо я витримую весь хаос нашої сім'ї, то переживу й цей
сезон.
Міс Франческа Бріджертон, у супроводі її матері, високоповажної вдови-віконтеси,
леді Бріджертон.
Донька Бріджертонів, Ваша Величносте. Вам щастить із Бріджертонами.
Міс Вініфред Берреґен, у супроводі її матері, високоповажної баронеси Берреґен.
Ви це бачили?
Безперечно, наше весілля було красивішим ніж ваше.
Я думаю, наше було непоганим.
Так. І стару наречену легше вразити.
Зі своєю нареченою я б одружився і вдруге. І втретє. Скільки знадобиться,
тільки б ти була щасливою.
І заодно спустити гроші покійної тітки Петунії, містере Денкворт?
Як добре, що вона сконала.
-Перед нашим медовим місяцем. -М.
А я її любила.
Звісно, любила. Пістна стара діва, яка не вилазила з книжок.
Вона не була пістною. Їй було начхати на вас.
Достатньо. Ми повертаємося в доброму стані. Наші фінанси в порядку. І ніхто вже
нам не вказує, що робити.
Треба радіти цьому дню.
Якщо дозволите сказати, мем…
Тобі дозвіл не потрібен.
Та історія про тітку Петунію… Хай спочиває з миром.
Проте, невже хтось повірить, що стара діва, яка ніколи не мала навіть воза з
віслюком, залишить вам цілі статки?
Заради Бога. У Лондоні не знають, як вона жила.
Усім відомо лише, що вона часто ховала свої скарби під підлогою.
Але правда на поверхню неодмінно спливе! Хоча, хто я така?
Дякую.
Ось ти де. Нарешті ти вже не така замріяна.
-Не така. Ходімо? -Ти ґудзика не застебнув.
Справді?
О!
Навіть не уявляю, скільки потрібно садівників.
Де ж вона?
Не вибрати діамант на презентації - це одне… Та не з'явитися на заході, який
влаштували спеціально для неї - це вже зовсім інше.
М-м.
Невже наші доньки не справили достатнього враження?
Здається, вони там… чимось зайняті.
А… Ви повернулись до міста з якоїсь конкретної причини? Шукаєте щось, або…
когось?
Якщо ви запитуєте, чи я маю намір одружитись, моя відповідь вас розчарує.
Хоча, мої подорожі мене навчили… завжди бути готовим до несподіванок.
Досить людно.
Так.
Так. Звісно.
Пам'ятаєте, як було торік?
Ще б пак. Чудовий був сезон.
Які люди. Сама Пенелопа Фезерінґтон. Знову у сукні кольору…
Крессідо.
Елоїзо! Ти тут, а я шукаю тебе.
-А я – тебе. Ходімо вип'ємо лимонаду? М? -Гарна ідея. Помираю від спраги.
Приємно повернутися з передмістя. Туди, де протяги й безлюддя.
Всі інші називають це «свіжим повітрям».
Нехай. І наша дружба мене приємно здивувала.
Але зараз я в Лондоні – майже як удома. І цей сезон буде ще кращим, бо ти будеш
поруч.
Звісно.
Я ще змалечку мріяла про свого майбутнього чоловіка. Він має бути гарним,
романтичним, розумним.
А ще чемним. І високим.
Я завжди уявляла, що він пише вірші. Та головне – щоб від самого тільки погляду
були метелики.
А ви, міс Франческо?
Кхм.
Він буде… добрим, мабуть.
Але це легко. От ви недобрих знаєте?
Ні. Авжеж, ні.
Тиждень, як повернулися з медового місяця, а мій син уже залишив тебе саму?
Поки ми відпочивали, стос паперів Ентоні виріс майже до стелі.
Дай Боже розібрати до першого балу.
Я сподіваюся, бо коли дві сестри на виданні в один рік, робота тільки
починається.
Здається, вона спокійна – це вияв практичності.
Це так, але… практичність – протилежність коханню.
Так цікаво, як вона впорається.
А Елоїза?
Я не розумію цієї дружби.
О…
Торік я змарнувала купу часу, щоб їй допомогти, але її за це мало не вигнали з
вищого світу, тому я не втручаюся. Поки що.
Ви добре знаєте своїх дітей.
-Мені б стати такою віконтесою. -Запевняю: ти будеш іще кращою. І
вибач, я відразу переїду в окремий дім, коли знайду його.
Мені… непросто мати на виданні двох дівчат.
Не хвилюйтесь. В Індії матерІ досить довго живуть із сім'ями своїх дітей. Я вдячна,
що ви поруч.
-Леді Бріджертон… О! -Так.
Так. О Боже.
І як вам сьогоднішній день?
Я в захваті! Щоправда… нам бракує королеви.
Так. Я також помітила, що вона в собі трохи закрилась.
Через невдачу в минулому сезоні. Е. Але звісно, усе склалось, як і треба. Тож не
зважайте.
Розкажіть про це іншим мама.
-М-м. -Здається, їм весело разом.
Мандрівки? Я не можу поділитися з вами своїми пригодами.
Бо інакше… ви б зомліли.
Це нам не потрібно.
Як так трапилось, що у ваших танцювальних картках немає цілих списків залицяльників?
Ви як розквітлі бутони. Кожнісінька з вас.
Історії про мої пригоди краще не чути таким тендітним леді.
Якби я розповів бодай крихту з усього, то я… мусив би взяти вас заміж.
Яка плеяда вродливих дам.
Чоловіки за вас битимуться.
Як тут конкурувати?
Ми прокинулись і побачили, що він вночі утік. І навіть зброю свою не взяв. Або
мене.
Що ж, може, наступний претендент на місце Лорда Фезерінґтона буде совіснішим.
М.
Або ж шахрайство в цій сім'ї – це правило.
Ніяких претендентів більше не буде. Адже останній Лорд Фезерінґтон підписав
документ, заповідаючи маєток моїм донькам.
-Одразу як одна з них народить спадкоємця. -Що?
Справді?
А не хочете чогось… випити? Бажано міцного…
Пен… Радий тебе бачити.
Невже?
Чесно: ніби мене не було кілька років, а не місяців.
Але змін чимало за цей час.
Перебір – я знаю, але це останній писк у Парижі.
Ти помітний, але ти завжди був таким.
Що не кажи, це всього лише одяг.
Тоді як у вас… відбулись докорінні зміни. Мені здалось, чи Елоїза йде під
руку з Крессідою Каупер?
Як ти сказав, іноді час летить дуже швидко.
Чому ти не казала, що одна з нас стане новою леді Фезерінґтон?
То я ще й повинна спонукати вас народити нам сина?
Ви заміжні жінки. Хіба ми просимо пекаря випікати?
Хтось із наших синів стане лордом Фезерінґтоном.
А одна з нас -- лиш мамою спадкоємця.
«Одна з нас»? Ти також у цій гонці? А де ж чоловік?
Знаєте, коли я стану мамою спадкоємця, я в першу чергу звільню дім від запилених
книжок.
А перед тим познімаю з вікон мамині жахливі штори.
А я дозволю тобі залишити книжки… в передпокої.
Який, гадаю, буде порожній. Бо хто захоче до вас у гості?
Жодній з вас нічого не дістанеться, якщо не підете додому і не почнете працювати.
Може, заскочимо на пудинг спершу? Твій кухар кращий, ніж наш.
То виходили б за чоловіка з титулом. Марш!
Сподіваюсь до цього ще далеко.
Я дуже рада, що ти завжди будеш поруч і зможеш про мене дбати.
Я більше не хочу бачити цитриновий колір.
Справді: кислий відтінок. Але що спричинило таке різке бажання до змін?
Я вже не можу жити вдома. Важко було за правилами моєї матері, але мої сестри…
Жити за примхами найхолоднішої чи найпримітивнішої людини, що я знаю…
Я маю вийти заміж, поки не пізно. Час настав.
Ясно. А розкажіть, міледі, якого залицяльника ви уявляєте?
Щоб він був чуйний. Добрий також, і з очевидних, щоб не ліз у життя.
Тоді новий вигляд — саме те, що треба.
Мабуть. Щось таке, як носять в Парижі.
О, я в захваті. А звідки він?
Е… я придбав у Марселі.
-А мої парфуми з Парижа? -Звідки мої нові гральні
карти? Це ніби іспанська?
-Ти був у Франції та Іспанії? -Мої ноти з Італії.
Скільки міст ти відвідав за чотири місяці?
Я збився з рахунку.
Ні. Тільки не тут. Надвір. Щоб мати не бачила.
Франческо, де твоя сестра? Елоїзо! Час до модистки!
-Ця сім'я колись встигатиме? -Подарунок. Тобі. Мамо.
Дякую.
Він надзвичайний! Чесно.
Ой лихо, ми й так запізнились. Франческо. Елоїзо!
Елоїзо. Щось ти не дуже поспішаєш до модистки?
Я з подарунком.
А! Ось він.
Це книжка. Рідкісний баварський текст про права…
Я вже дещо читаю… Називається «Емма».
Роман? Ти ж не любила дурних романів.
Мабуть, мої смаки змінилися.
М.
Твори, що я читала раніше: про жінок, що кидають виклик суспільству, - то були
романи.
А тут і правда, і гумор, біль дружби. Це правдоподібно.
А твої смаки в дружбі також змінилися?
Крессіда мене здивувала. Вона була доброю до мене, на відміну від усіх.
А як же Пенелопа?
Ми просто розійшлися. Леді Віслдаун ледь не знищила мене торік.
Я програла бій і не хочу війни, тому стала на бік переможця.
Так само як і ти, чи не так? Чи дійсно ти змінився?
Хм… Я своїх таємниць не викажу.
Хм… Бо ти самотній.
МАДАМ ДЕЛАКРУА МОДИСТКА
Будь ласка, почекай у кареті, Рей.
Я сподівалась на зустріч.
Не видно було. Ти все літо ховалась у передмісті.
Я не з'являлась, бо не знала, чи ти захочеш мене бачити.
І мабуть, боялась, що я розкрию твою таємницю.
Я вдячна, що ти бережеш її.
Елоїзо, мені так шкода за все, що сталось.
І за твій вчинок? Бо виявилось, що це ти писала ті бридкі речі.
Можеш мене не розуміти, але я лиш хотіла захистити…
Мені не потрібні твої пояснення. Я зберегла таємницю лише через те, що не
хочу до цього повертатись.
-У тебе своє життя, а в мене – своє. -З Крессідою?
Ви по-справжньому дружите?
Я бажаю тобі добра, Пенелопо.
Ваша "Мадейра", сер.
Я не з тих, хто відмовлятиметься від келиха після полудня, але яка нагоди?
На знак подяки за догляд за маєтком, доки нас не було.
Я здивувався, побачивши, що все в порядку.
Ну… Навіть не знаю: розчулитись чи ображатись.
Те й те.
Чесно кажучи… я навіть був радий. А тепер ти приїхав… - і я не знаю, чим я можу себе
зайняти.
У мами є список дівчат, які склали б тобі пару.
Брате… відволічи його чимось.
А тебе я запросив сюди, щоб привітати… з купою шанувальниць.
Навіть не знаю, чи мені радіти.
Бріджертони, вибачте за очікування. Сьогодні в нас людно.
Ми раді це бачити. Приєднаєтесь?
Даруйте мені. Я… мав підійти до дружини.
Містер Дандас прийшов до тебе.
Містере Дандас. Пригостити вас чимось?
Ні. Ні. Дякую. Я швидко.
І ви обоє тут… Ви знали, місіс Мондрич, про вашу двоюрідну тітку, леді
Кент?
Кент, так. Бачились раз в моїй юності. Холодна дама.
І, боюся, зараз …іще холодніша.
Вона померла? Залишила щось?
Вам – нічого не залишила. А от вашому синові Ніколасу – геть усе.
Попри те, що ваші кузени й кузини їй ближчі родичі, ніхто з них не має синів.
Отож, Ніколас стане наступним бароном Кентським.
Мабуть, ми… маємо випити.
Не бігай! Не дай боже, вона почує.
Скільки разів я тобі казала – тихіше треба.
Я не можу.
-Відійди! Вона тебе почує. -Повір мені… Те, що діється тут,
-важливіше, ніж те, що діється там. -Помовчіть.
Ми робимо сина.
Ти сам знаєш: від того, що ми робимо, син народитись не може.
М.
Треба з чогось починати.
Це мій перший тиждень у ролі віконтеси в новому домі. Увечері бал Леді Денбері.
Я маю справити гарне враження.
БАЛ ЧОТИРЬОХ СЕЗОНІВ 1815
Я сьогодні хочу вдягнутись інакше.
А.
О, леді Денбері, ви вкотре себе перевершили.
Як відомо, перший бал сезону – це дуже значуща подія. Для мене це не жарти.
Цікаво, що напише Віслдаун в наступному випуску. Сезон так нудно
почався.
Вона точно щось знайде. Або вигадає.
Даруйте, Міс… Ми не забрали ваш плащ.
Так, авжеж.
А вигадувати їй не доведеться.
Що?
Чому всі на нас витріщаються?
Заздрять, кохана: що ти тепер моя.
Тільки не на нас усі дивляться.
Вона витратить мої статки, перш ніж я їх успадкую! Вона це навмисно.
Якщо хоче носити такий меланхолійний колір, це її право.
…Тоді я сказав графині, що на моїй Батьківщині ми не…
Міс… Фезерінґтон. Радий вас бачити.
Яка на вас гарна сукня.
У-у вас теж, мілорде.
Е… Не сукня, звісно, але теж гарно.
Приємно бачити вас усіх у вечірньому вбранні, яке не схоже… на
жіноче.
Ви явно любите вишивати.
Авжеж, люблю. Стільки всіляких швів є.
Наприклад?
Якщо вам цікаво… Голка вперед. Перевірений і надійний. Прямий стібок,
-обметувальний, ланцюжковий стібок. -Французький вузлик –
якщо стане сміливості.
О, так!
Я… я люблю читати. Дуже. Навіть, занадто, моя… мама завжди каже: «Годі читати». Е.
Ні. Це геть непогано – читати, звісно… Та вона вважає інакше. А ви любите читати?
Стебловий шов, тамбурний шов. О! А ще ж петельний шов.
А ваш улюблений, Міс Елоїзо?
Щ… Я… Ш… Це… змінний шов.
-Я не чула про такий шов. -Він змінює тему розмови. На щось
скажімо… Не про вишивання. Ну наче…
А… Це жарт такий… Дотепно.
-А може… -Я… О. Е. Вибачте. Е.
Прошу. Говоріть, Лорде Барнелл.
Я хотів сказати: може, нам краще піти? Щоб довго тут не стояти, і леді Віслдаун
не було про що написати.
А он та… Хто це?
Це, ваша величносте, міс Пенелопа Фезерінґтон. Це вже її третій сезон. Та є
кілька нових претенденток на те, щоб Ваша Величність удостоїла їх своєю
прихильністю.
І навіщо мені їх чимось удостоювати?
Ну, річ у тім, що деякі матері неабияк хвилюються, бо ви досі не вибрали діамант.
Але діамант цінний саме через те, що він рідкісний.
Варто провести один бал – і стурбовані мама чекатимуть діаманта
щороку.
А якщо я виберу зебру? Вони щороку чекатимуть на зебру?
-Але ви маєте рацію. -Хм.
Ви назвали діамант лише один раз. Адже вперше саме леді Віслдаун назвала
дебютантку діамантом найвищої проби.
І яка вона була права щодо герцогині.
Хм.
Міс Франческо, скажіть: які ваші… хобі?
Я граю на фортепіано.
Це ж просто чарівно. А чим ще цікавитесь?
Фортепіано забирає увесь мій вільний час.
О, гадаю, Лорд Файф запитує: хто ви, поза вашими хобі?
Так. Які ваші бажання? Що ви зневажаєте?
Від чого у вас мурашки?
Я… здається, мій брат… мене кличе. Якщо ви… не проти, я піду.
Брате. Я хочу побути сама.
Авжеж.
-О. Синку, Франчесці стало зле? -Вона хоче побути сама. Як і я. І…
заодно запрошу свою красуню-дружину до танцю.
Прошу, насолоджуйтесь.
Втручається.
Пенелопо.
Краще йди танцювати.
Думаєш?
Опинившись біля стіни, важко від неї відірватись. Як би не старалась.
Принаймні стіна не запитує, що мене заводить.
Не сподобалось спілкуватися з джентльменами?
Я чекала розмови. Я не думала, що мене оглядатимуть, ніби я якась рідкісна
комаха, що звивається під мікроскопом.
Ти не дуже любиш привертати до себе увагу.
Не дуже… Так.
Тому ти рідкісний вид. Здається, кожен Бріджертон народжений, щоб привертати
увагу… так чи інакше.
Я… теж відрізняюсь від своїх сестер.
Часом це важко, чи не так?
Але вони чудові. Кожен з них.
Я знаю. Тобі пощастило.
А ще ти привертаєш багато уваги. Навіть не прагнучи її. Бо декого з нас рідко коли
помічають.
Міс Франческо… Потанцюємо?
Авжеж, мілорде.
Ти також виходь танцювати. Важко відірватись від стіни, стоячи під нею.
М.
Вам зле, міс Фезерінґтон?
Так. Вибачте… Це все холод.
Від морозива чи… від миловидної міс, яка посміхається?
Не хвилюйтесь. Я терпіла на собі безліч зневажливих поглядів. Бачила й не таке.
Е. Лорд Деблінґ. Чи не так?
Чому в мене таке відчуття, що ви можете людину знищити, якщо ви захочете?
Я?
Е, я… я не зна-… Та ні…
Е-е…
Вибачте. Я-я піду…
Ой, який жах! Я така незграба… Я щиро перепрошую.
Отакої. Але таке трапляється. Міс Фезерінґтон, я знайду для вас покоївку.
Ми будемо вам вдячні.
Міс Каупер.
Шкода, що ти не вдягнула щось цупкіше. Якби тканина була не такою дешевою, вона б
не порвалась.
Пен, я так співчуваю…
…Проте, часом, пізніми ночами… Пен? Здається, вона пригнічена?
Хвилинку, міс… Карету для міс Фезерінґтн!
Та Фезерінґтон? Не переймайся нею. Я хочу знати, що було пізніми ночами.
Не знаю, що з тобою трапилось, але ти став значно розважливішим.
Даруйте мені. Я на мить.
-Пен. -Коліне. Що ти тут робиш?
Я вийшов подихати. Чому ти вже їдеш? Тим паче, в такій гарній сукні.
Не знущайся хоч ти.
Знущаюсь? Запевняю, я… цілком серйозний. Цей колір тобі личить.
Добраніч, містере Бріджертон.
-Провести тебе? -Старим дівам не треба супровід.
Ти не стара діва.
Я вже третій рік на виданні без жодних перспектив. Як це тоді назвати?
Щось не так? Пен. Між нами тобто.
Я писав тобі цього літа – як і завжди – ти не відповіла. Власне, як і більшість, та…
Якщо ти хочеш, щоб я сказав це вголос: я скучив.
Ти скучив? Але не залицятимешся – так ти казав?
-Пен. Я… -Я сама чула… В мами на балі торік.
Ти всім сказав, що ніколи не залицятимешся до Пенелопи Фезерінґтон.
-Так, я цілком згоден. Бріджертоне. -Краще поговорімо про це деінде?
Бо тобі соромно? Тому й не залицятимешся.
Я – посміховисько, навіть коли змінюю весь свій гардероб.
Не думала, що ти можеш бути жорстоким так само як усі.
МІЙ НАЙДОРОЖЧИЙ ЧИТАЧУ, КОЛИ ЗДІЙМАЄТЬСЯ ХВИЛЯ ЗМІН…
БЕЗЖАЛЬНА
КОРОЛЕВА
Я НЕ БОЮСЯ ЗМІН
…СТАВ АБСОЛЮТНО НОВОЮ ЛЮДИНОЮ
МІСТЕР КОЛІН БРІДЖЕРТОН
Тут один джентльмен прийшов до вас, мем.
Леді Фезерінґтон, я радий нашому знайомству.
Вітаю, містере…?
Волтер Дандас, есквайр. Я працюю на Корону. Відповідаю за точне й ретельне
виконання спадкового права в наших великих родинах.
А… чому ви до нас навідались?
Мені стало відомо, що ваш двоюрідний брат Джек Фезерінґтон покинув місто з усім
-вашим статком. -Так, сер. Мій кузен –
пройдисвіт. Він був страшним пустобріхом.
Хм. У мене є підписаний ним документ про дарування маєтку одній із ваших доньок
після того, як вона народить спадкоємця.
А, так, документ. Цей документ дійсний. Але й зламаний годинник не завжди бреше
Це досить незвична ситуація. Одна з ваших доньок вагітна?
О, я чекаю на цю новину з дня на день.
Ясно. На разі Корона не має відомостей про іншого спадкоємця.
І буде досить непросто передати цей маєток іншій родині.
Це велике потрясіння для всіх мешканців, суспільства і… навіть для мене.
Та якщо виявиться, що цей, досить зручний документ підроблений – до того, як одна з
ваших дівчат народить спадкоємця – потрясіння нам всім не уникнути.
Ну гаразд… На щастя, цей документ не підроблений. І мої доньки так кохають
своїх чоловіків.
Дуже радий за них. Я до вас іще скоро навідаюсь.
Хм…
Який прекрасний маєток…
На все добре.
На щастя, конкуренція цьогоріч невелика.
Але Франческа викликала неабиякий інтерес.
Але моя поведінка з Пенелопою дала їй чіткий сигнал. Ти згодна?
Я думаю, твоя поведінка усім дала чіткий сигнал.
Ти це не схвалюєш? Я думала, ми не любимо Пенелопу.
Твій вчинок жорстокий і непотрібний.
Ти часто кажеш як тобі важко знайти чоловіка.
Але може, було б легше, якби в тобі було менше… прямоти?
Справді, з чоловіками важко.
А знайти подругу часом ще важче.
Їх було небагато після дебюту… І ті несправжні.
Я вчинила як дівчина… Шлюбний сезон розмежовує нас, протиставляє нас одна
одній.
Мабуть, я ставала його жертвою… раз… чи двічі.
Або тричі.
Але ти права… Суспільство не прагне посилювати прихильність між нами.
Я думала, що одна це помітила.
Я хотіла подружитись з тобою ще в перший рік. Але ти мені відмовила.
Я тебе не звинувачую. Мене доброю не назвеш.
Але що б там між вами з Пенелопою не сталось…
…Ти права: вона не заслуговує на мою увагу. І на твою.
М.
Треба думати про себе. Ми значно цікавіші.
Я згодна з тобою.
Ти повернувся.
Як було на зустрічах?
Не так добре, як у ліжку.
Повернемося до нього?
М-м-м.
М-м.
Є питання, яке потрібно обговорити.
Твоя мама.
Я знаю. Знаю: вона щосили відкладає свій переїзд.
-Е. -Я поговорю з нею.
Може, не варто? Твоїй матері дуже подобається бути віконтесою.
А я вже багато років піклуюся про Едвіну та керую маєтком Шарма.
І поки на тобі не було цього обов'язку, ти був щасливим як ніколи.
То може, поставити на перше місце нас… і продовжити медовий місяць?
Ти впевнена?
Ми… маємо ціле життя, щоб бути віконтом і віконтесою.
А зараз єдиний обов'язок, який мене цікавить, — народити спадкоємця.
-Хай твоя мама залишиться. -Я не хочу… ані хвилини…
говорити про мою маму.
Донечко…?
Розкажи, як вчорашній вечір? Хм? Сподобався перший бал?
Це було… задовільно.
Моя люба… уяви, що бали – це як грати дуетом.
Коли ти з кимось іншим, є певна вразливість, яка тебе може лякати… я
припускаю.
Та це того варте, щойно ти знайдеш людину, з якою у вас буде несподівана
гармонія.
Я не боюся балів, мама. Або пошуків пари.
Те, що було в тебе з татом, чи в Дафні й Ентоні, може викликати заздрість, але це
так рідко буває.
І я не знаю, чи хочу відчувати метеликів чи… несподівану гармонію, як ти описуєш.
Але принаймні відкрийся: раптом ти зустрінеш кохання… Так?
Поживемо – побачимо.
Мем? Вас віконтеса скрізь шукає.
До вас гість, міс.
Даруй, якщо завадив.
Все гаразд.
І мені дуже соромно за мій торішній коментар. Боляче бачити тебе такою.
Навіщо тоді прийшов?
Я не той, ким був торік… І я тебе не соромлюся, Пен. Насправді, все навпаки. Я
шукаю тебе на кожному вечорі, тому що знаю, що ти піднімеш мій настрій і змусиш
мене побачити світ таким, яким я й не уявляв його.
Ти розумна і добра, і… Я пишаюся, що ти моя подруга.
Було кепсько… бачити, що ти так легко повертаєшся у вищий світ.
Я щороку молюся, щоб нарешті відчути себе своєю на шлюбному ринку, але легкості так
і не відчувається.
Ну, якщо ти шукаєш чоловіка… я допоможу.
Яким чином?
Я за літо побував у сімнадцяти містах. І зрозумів, що шарму можна
навчити.
Коліне, ти не можеш на кожному балу шепотіти мені на вухо.
Це не знадобиться. Я дам уроки. І ти все швидко освоїш.
Я понад усе на світі хочу заслужити прихильність єдиної людини, з якою я
завжди, як ні з ким почувався… цінним.
То що скажеш?
-Тобі руку потиснути? -Можливо, це незвично,
та… хіба ми не друзі?
Друзі.
Тоді до зустрічі.
Це Віслдаун?
Мій найдорожчий читачу, коли здіймається хвиля змін, вона може бути
раптовою, несамовитою та фатальною. Особливо для небувалих.
Цій авторці здається, що наш бомонд йде в ногу зі змінами. Безперечно.
Лорде Кент.
Вітаємо в новому домі.
Тоді як інші міцно тримаються за те, що їм добре знайоме.
Так само, як і наша королева, якій іще належить вибрати діамант.
Авторка завагалась із відповіддю: її нерішучість – це ознака сильного духу чи
страху?
Якщо, все ж таки, страху, то гордість за минулі досягнення не буде перевагою,
оскільки наші дебютантки цього сезону готові зіграти.
До ваших послуг, Ваша Величносте.
Здається, леді Віслдаун знову кидає мені виклик.
А… Підіграєте їй, Ваша Величносте?
Я люблю ігри… Тим паче, я досить часто перемагаю.
Газета сьогодні прийшла рано.
Я читаю її! Дурне.
Тебе як нікого має зацікавити цей випуск, Пенелопо.
Леді Віслдаун має що сказати про твоїх дорогих Бріджертонів. І Коліна, зокрема.
Хай що там написано, це не так.
Смію сказати, ваша авторка також готова зіграти. Я не боюся змін, я приймаю їх.
Тим паче, є й ті, хто заходить із змінами занадто далеко.
Добрий день, сестро.
Брате! Привіт. Де ти був?
Ніде. Що ти читаєш?
Нічого.
Віслдаун… Ти теж є тут.
Тим паче, є й ті, хто заходить із змінами занадто далеко. Як у випадку з містером
Коліном Бріджертоном, який, здається, став абсолютно новою людиною.
Але треба ще з'ясувати, чи ця нова особистіть справжній він, чи просто трюк
для привернення уваги? І чи розуміє це сам містер Бріджертон?
Як ти?
Мені байдуже, що вона пише про мене… Але напади на міс Томпсон – тобто, леді Крейн
– а потім ще й на тебе, торік…
…Я їй такогоне пробачу.
А ти… Не знаєш, ким вона може бути?
Не знаю. Та повір мені: якщо я дізнаюсь, я зроблю все, щоб зруйнувати її життя.