Diamanter er tydeligvis slet ikke så sjældne.
Og netop derfor vælger jeg ikke en,
uanset hvor mange juveler bekymrede mødre sender.
Så De lader Dem ikke anfægte af, hvad lady Whistledown skrev?
At jeg skulle være bange for at vælge en diamant? Hvorfor dog?
Jeg hører, at mit valg sidste år, miss Edwina,
har gjort et glimrende parti i udlandet.
Javist, Deres Majestæt. Så hvorfor ikke fortsætte Deres sejrsgang?
Og give Whistledown, hvad hun er ude efter? Udelukket.
Desuden har årets piger ikke udmærket sig.
Hvis jeg skal tildele nogen min gunst, må hun gøre sig fortjent til den.
Javel.
-Jeg vil kun vælge en… -Som er brillant?
Lige netop.
Min brillant vil indgå sæsonens bedste parti.
Så vil Whistledown en gang for alle blive erindret om,
at det er hende, som bør være bange.
Ædle læser.
Det siges, at tåber dømmer forhastet, mens de kloge ser tiden an.
For mange år siden sejrede miss Henderson, som man mente, ville forblive ugift,
over mangen en debutant og ægtede jarl Fraser.
Miss Dunham var dømt til at være gammeljomfru,
indtil hun ægtede baron Ely.
Og miss Kathani Sharma formåede i den fremskredne alder af 26
at vinde ingen ringere end viscount Bridgertons hjerte.
Det var godt, du måtte beholde kjolerne.
Et spejl lyver ikke.
Sandheden er, at det, som nogle affærdiger som en gemen sten,
med tiden kan vise sig at være en ædelsten.
Hvilket den nye baron af Kent og hans familie erfarer i denne uge.
Den dør fører til østfløjen. Vestfløjen.
Og hvis De følger med…
Drenge!
I rører ikke ved noget.
Ovenpå finder De Deres bibliotek og musikværelset,
den private dagligstue, Deres skriveværelse og herreværelset.
-Hvor mange værelser er her? -27 med tjenestefolkenes værelser.
Vær flink ved mrs. Khanna, eller skal du selv gøre rent.
Deres soveværelse, mrs. Mondrich. Lige overfor mr. Mondrichs.
-Hver vores værelse? -Naturligvis. Sådan gør man.
Andre gange kan det, som forekom uvurderligt,
under pres søndre som glas.
Utroligt. Kent-ejendommen er overgået til en søn af en bokser.
Hvad, hvis en butiksindehaver eller en skorstensfejer arver vores?
Hvorfor bekymrer De Dem? Det skal nok lykkes for en af pigerne.
Prøv så.
Du gode gud.
Rae og jeg trækker lidt frisk luft.
-Vi er travlt optaget. -Grib.
Denne skribent ved,
at diamanter ikke er de eneste ædelstene, som er brillante.
Vil du hellere promenere med debutanterne?
Vil du gerne se græs gro?
-Og det er ikke mig, de tilkaster blikke. -Jeg forstår ikke dit nye livssyn.
Du omgås Cressida, men ikke andre debutanter.
Bånd i håret, men ingen vifte.
Hvorfor er jeg så interessant? Jeg har ikke ændret mig mest.
Du lovede Anthony at give de finere kredse en chance.
Vi ses senere.
Måske kan de damer låne mig en vifte. Temperaturen stiger vist.
Nå, hvordan begynder vi?
Måske findes der en bog om charme?
Ønsker du min hjælp efter lady Whistledowns udgydelse?
Aldrig har hun taget mere fejl. Lad os ignorere hende.
Ja. Før eller senere bliver hun afsløret. Vi vil feste, når hun møder sit endeligt.
Ikke mere snak om bøger.
Vil du finde en mage, må du skabe kontakt i virkeligheden.
Først vil jeg gerne se dine evner.
Jeg har ingen.
Du kan bruge viften og blinke koket.
Ofte skal der ikke mere til. Mænd er temmelig primitive.
-Jeg kan godt vise dig det. -Ikke mig.
Dem.
D'herrer. De kender vist miss Featherington.
Mig en fornøjelse.
Hvilket storartet vejr.
Hvilket…
-Miss Featherington, De virker utilpas. -Nej.
Undskyld. Jeg har det udmærket, Deres Nåde.
Jeg hører, at lord Courtenay kom til byen i går.
Det gjorde han. Han er flot og musikelsker, siges det.
-Måske et godt parti for Francesca? -Der er skam flere.
Lord Petri og lord Godwin går også meget op i kunst.
-Er de også flotte? -Tal med dem alle tre.
-Det er godt at have valgmuligheder. -Du har flere, end du tror.
Jeg kom til te i dag for at fortælle,
at Hendes Majestæt ikke har opgivet sæsonen.
Hun søger stadig sin diamant, eller hvad hun nu kalde den.
Men hun vil se mere.
-Vil hun det? -Det skulle jeg mene.
-Og det kan blive hvem som helst. -Hvem som helst?
Hvem som helst, der har gjort debut.
Hende får jeg mit hyr med.
Det er trættende at prøve at blive husets frue.
Skal jeg tolke din træthed som et godt tegn?
På at I har givet jer af med de nødvendige aktiviteter?
Albion og jeg har besøgt tre forskellige forretninger i dag.
-Forretninger? Hvilke forretninger? -En møbelpolstrer, en silkehandler og…
Sig det ikke til Varley, men et møde med en ny husholderske.
Måske vil jeg ændre lidt som lady Featherington.
Men jeg vil beholde Varley.
Synes I ikke, at I griber tingene forkert an?
Der er, formoder jeg, grund til at håbe, at I begge inden længe
skænker familien en arving.
Mama! Hvor udannet.
Albion og jeg er meget lidenskabelige.
-Naturligvis. -Godt. Og I?
-Teen er meget bitter. -Pyt med teen.
Ja, mama, vi har haft samkvem.
Det håber jeg sandelig.
-Hvor ofte? -Én gang.
På brudenatten.
Tror du, at børn dukker op af sig selv i dit skød?
I må have samkvem ofte for at skabe et.
Men jeg vil vise min mand frem, ikke ligge i sengen.
-Og det ødelægger frisuren. -Vil du slå din søster, så streng dig an.
Det er snart fuldmåne. Den bringer frugtbarhed.
Jeg foreslår, I udnytter det.
Jeg er afgjort sent på den.
Det har været dejligt, d'damer.
Samme tid i morgen?
Måske.
Er du vis på, du vil fortsætte lektionerne?
Jeg forstår, hvis du anser mig for håbløs.
-Du behøver ikke en lektion. -Jeg vil altså aldrig lære det.
Du kan nemt lære det.
Men du behøver ikke undervisning. Du kan allerede.
Nej, det kan jeg ikke.
Husker du vores første møde? Jeg var ude at ride og passede mig selv,
da jeg blev angrebet af en djævelsk, gul kyse.
Vinden blæste den af.
Du var ganske fornøjet, da jeg landede i mudderet.
Jeg undskyldte.
Ja. Og du gjorde det på charmerende vis.
Du drillede mig. Nådesløst.
Og jeg ved vist hvorfor.
Fordi vi var børn.
Før voksenalderens hæmninger holdt deres indtog.
Før vi kerede os om, hvad andre tænker.
I de finere kredse afhænger alt af ens omdømme.
De finere kredse består af andres mening.
Ved du, hvad jeg opdagede i udlandet?
Ingen kendte mig. Ingen vidste, hvem jeg burde være.
Jeg skulle ikke være den Colin Bridgerton, det fine selskab kender.
Således blev jeg mig selv.
At leve for at opnå agtelse er en fælde.
Når man bryder ud, åbner verden sig.
Du får det til at lyde nemt.
Hvorfor vil du have en mand?
For at få min frihed.
For at føle mig tilpas i verden.
Javel.
Men det opnår du ved at hvile i dig selv.
Hvad får dig til at føle dig bedst tilpas? Mest afslappet.
Det var søndagste i Bridgerton House.
Der kunne jeg være mig selv, men det er ikke længere muligt.
Jeg er ked af, at du og Eloise blev uvenner.
Hvad skete der?
Jeg må hjem.
Før vi bliver bemærket.
Sådan.
Jeg har længe beundret Deres butik udefra, madame Delacroix,
men det er en større glæde at træde indenfor.
I den seneste tid må De have fundet mange nye glæder.
Mere end 30 nye kjoler, som virkelig trænger til omsyning.
Jeg bad inderligt den forrige lady Kent lade mig sy noget mere tidssvarende.
Men hun svor til den gamle stil.
Måske kunne De tænke Dem at bruge noget af den nye formue
på noget mere storslået?
Når et så uventet ansigt dukker op,
må vi nok vise overklassen, at ikke alt er forandret.
Jeg forstår Deres tøven.
Men husk på, at overklassen næres af de nyrige,
og den bliver gnaven, når den er sulten.
Piger.
Se den skønne, pariserblå satin.
Den vil dronningen bemærke.
Jeg er glad for, du får al mors opmærksomhed.
Jeg vil undgå bejlere i et år til. Måske længere, hvis du venter.
Jeg må skuffe dig,
men udsigten til ægteskab er det eneste ved sæsonen, jeg ser frem til.
Jeg vil helst gøre et passende parti, før mor gør dronningen interesseret i mig.
Dronningen har da mistet interessen.
Ifølge lady Danbury afventer dronningen noget brillant.
Hvis andre bejler til dronningens gunst, bliver mors planer måske ligegyldige.
Miss Hartigan. Miss Malhotra.
Der er noget, De måske gerne vil vide.
-Tøver du, Hyacinth? -Jeg tøver ikke.
Og dog venter vi.
Måske dit held. For hun flåede dig i sidste spil.
Jeg tænker langsigtet.
Min hånd er udmærket.
Nu tøver du.
Jeg vil gerne bytte.
Jeg sidder over.
-Kujon. -Hans strategi.
Vi mangler mønter på grund af Hyacinth.
-Snyder du? -Tror du, jeg kan trylle?
Hvis du kan, så lær os nogle kneb.
Nej tak. Jeg venter gerne her.
Penelope.
-Jeg har glædet mig. -I lige måde.
Måske havde det været bedst at mødes på markedet.
Vi skal ikke på markedet.
Vi skal ind i dagligstuen.
Hvorfor det?
Din næste lektion.
-Pigen venter udenfor, og Eloise… -Er hos modisten med Francesca og mor.
-Og resten af familien? -Spiller kort i haven.
Du har set os spille pall-mall og ved, vi elsker at kappes.
Hyacinth og Gregory har en indædt kamp. Benedict nægter at gå glip af oplevelsen.
Tro mig, ingen af dem forlader bordet i den nærmeste fremtid.
Du sagde, du føler dig tryg i Bridgerton House, så vi øver her.
Jeg følte mig tryg i Bridgerton House. Førhen.
Vi skal være alene.
Her kan din pige vente udenfor, og vi kan foregive, vi er til bal.
Er du blevet gal?
Forestil dig det.
Kvartetten befinder sig ved pianofortet og gør klar til françaisen.
Her på sofaen drøfter nogle mødre udsmykningens kvalitet.
I den anden ende byder herrer unge damer op til dans.
Og her står lemonadebordet.
Og der begynder vi.
Udmærket.
Skal jeg flirte med den imaginære cellist?
Nej, med den flotte bejler, du mødte ved forfriskningerne.
Mig.
Dig?
Jeg er den perfekte at øve på.
Vær ikke forlegen. Du kender mig.
Derfor vil jeg være mere forlegen.
Tilgiv mig, men…
Inderst inde
ved jeg, at jeg kan være kvik og underholdende, men…
…min karakter forsvinder på vej fra hjertet til munden.
Jeg siger de forkerte ting eller, mere sandsynligt, ingenting.
Glem alt om rigtigt og forkert.
Forestil dig, hvad du ville sige, hvis jeg var en bejler,
uden at bekymre dig om, hvordan jeg vil modtage det.
Deres øjne…
…er ualmindeligt blå.
Og de stråler endnu mere, når De er venlig.
Det ville jeg måske sige, hvis du var en bejler.
Det var yderst ligefremt.
Jeg gjorde dem da en tjeneste. Fortæl ikke mor om din tjeneste.
-Eloise. -Gem dig i herreværelset.
"Jeg kan nu med sikkerhed sige,
at i Paris bor nogle af verdens smukkeste kvinder.
Hvilken lykke at være omgivet af dem i Le Marais' gader med træer,
på de hyggelige caféer ved Seinen
eller på tidspunkter, hvor byen er stille, alene i natten."
"I de stunder alene,
mens mine fingre følger fregner fra kind til kraveben,
eller jeg ser stjerneskæret danse på huden,
forbløffes jeg over, at man kan føle så stor nærhed
og samtidig så stor afstand."
Pen.
-Læste du den? -Nej. Ikke med vilje.
-Læste du ikke i den med vilje? -Jo, men det var forkert.
Ja. Det, du læste, var ikke beregnet for andre.
-For pokker da! -Din hånd!
-Det er ikke noget. -Jo. Bliv der.
Kom nu.
Lad mig.
Det, du skriver…
…er godt.
Måske skal vi stoppe for i dag.
Ses vi i aften?
Ja. Tak for… lektionen.
Ønsker fruen smykker?
Måske er enkelthed bedst?
Vil De ikke gerne se dem?
Vores tøjsmag er forskellig…
…men lady Kent havde sans for smykker.
Er der noget galt?
Penelope var hjemme hos os i dag.
Det beklager jeg.
Det er svært at vide, hvordan jeg skal agere,
når jeg ikke ved, hvad der skete.
-Vi voksede fra hinanden. -Ja, det sagde du.
-Skal jeg afvise hende? -Nej.
Hun skal ikke være venneløs, og du er måske den eneste, hun har.
Men måske ikke derhjemme?
Udmærket.
Har hun det godt?
-Penelope? -Altså… du behøver ikke gå i detaljer.
Jeg vil bare sikre mig, at hun ikke er forpint eller… mistrøstig.
Hun er ingen af delene.
Hun agter at finde en ægtemand i denne sæson.
En ægtemand? Penelope?
Det ligner hende ikke.
Måske har hun ændret sig.
-Efterstræber hun dig? -Nej. Jeg hjælper hende med at finde en.
Er det klogt? Hvad, hvis nogen opdager, du hjælper hende?
Hvem skal ellers? Hun har ingen mandlige slægtninge.
Men du er et passende parti. Måske det mest passende for tiden.
-Det vil ikke se rigtigt ud. -Nej.
Derfor siger vi det ikke til nogen.
-Omsider lader det til, de gør sig umage. -Ja, Deres Majestæt.
Måske lidt for meget.
Tænk, hvis du havde nejet dybt nok i din første sæson.
Min ven, jeg vil ikke bebyrde dig med bejlere i denne sæson.
Men måske skulle du lære nogle af de unge damer at kende,
så din omgangskreds omfatter flere end miss Cowper?
-Det har jeg tænkt mig. -Mener du det?
Miss Bridgerton, skal vi gå en runde sammen?
Jeg holder meget af runder.
Nåda.
Og så var der to. Skal vi hilse på dronningen?
Kan det vente?
Ved teen nævnte lady Danbury en bejler med hang til musik.
Flere, mener jeg.
Lad os starte med en og se, hvor det fører hen.
Godaften, mr. Bridgerton og mr. Bridgerton.
De damer! Og flere damer!
De er begyndt at jage i flok.
Mr. Bridgerton, jeg har til gode at se Dem på gulvet.
Hvad siger du?
Er det tid til en dans?
Ja.
Miss Stowell, må jeg få den næste dans?
Mr. Dankworth. Mr. Finch.
Hvor er Deres hustruer?
Min er forsvundet i disse himmelske omgivelser.
Jeg sendte min af sted efter kager.
Deres hustru er en kage.
Hvis De satte lige så stor pris på hende som på mad, var hun måske med barn.
Min Prudence er som konfekt.
Skrøbelig og noget så dejlig.
Mr. Dankworth, De er vel nok… nydelig.
Nu skal jeg finde dem.
Har nogen fortalt dig, at din mor er temmelig frygtindgydende?
Godaften.
Hvordan har hånden det?
Meget bedre, takket være dig.
Undskyld, jeg læste det, du havde skrevet, men du skriver godt.
Du får det til at virke ubesværet, hvilket er svært.
Jeg vil gerne læse mere, hvis jeg må.
Skal vi indgå en aftale?
Jeg vil overveje det, hvis du taler med mindst én lord i aften.
Udmærket.
Hvem foreslår du?
Ham. Lord Basilio.
Lord Basilio er viscount.
Og du er Penelope Featherington, glem ikke det.
Værsgo.
-Godaften, miss Featherington. -Lord Basilio, jeg så Dem ikke.
Det gør intet. Jeg holder mig lidt tilbage for tiden.
Er livet ikke for kort til det?
Lord Basilio, er der noget galt?
Han døde hurtigt. De må have mig undskyldt.
Hvad skete der?
Hans hest døde for nylig.
-Du spøger. -Nej.
-Colin! -Tilgiv mig. Det vidste jeg ikke.
Her må være en, som ikke sørger.
-Lad os galoppere videre. -Colin!
Når jeg oplever en uoverensstemmelse med en bekendt,
finder jeg det bedst at betragte vedkommende som død.
Det er vist ikke muligt med Penelope.
Så skulle hun være et spøgelse. Hun var hos os i dag.
Hvorfor dog det?
Colin hjælper hende med at finde en ægtemand.
Vi ville være pebermøer sammen.
Det er skandaløst af din bror.
Og mere skandaløst for Penelope.
Hun betragter dig nok ikke som død,
men hendes følelser for dig har ændret sig.
Måske burde du ændre dine?
Ja. Du har ret.
Eloise, har du særlige evner, du håber at imponere dronningen med?
Evner? Nej.
Det skulle da være til at sige det forkerte.
Jeg ville engang rose en fransklærer.
-Men jeg kaldte ham une chouette. -En ugle? Åh nej.
Mr. Beaufort? Han er temmelig behåret.
Desværre har ugler fjer og ikke pels.
Selv hvis jeg havde villet fornærme ham, var det mislykkedes.
Mine manglende evner skyldes ikke mine lærere.
Jeg er en besværlig elev.
Vi har vist fundet din evne.
Ja. Det var meget underholdende fortalt. Bliv endelig ved.
Mr. Bridgerton, De er en fortræffelig danser.
Det var mig en fornøjelse.
De må have mig undskyldt.
Nu ved jeg, hvor kunderne blev af.
Mr. og mrs. Mondrich. Velkommen i det fine selskab.
Jeg har bokset mod mænd, som kunne slå mig ihjel.
Jeg er mere nervøs for aftenens program med dans og selskabelighed.
Du kan da bruge armene. Jeg kan knapt bevæge mig.
De ser pragtfulde ud. Og lad Dem ikke skræmme.
Det kan være ret fornøjeligt, hvis man ikke gør modstand.
De så ud til at more Dem med den unge dame.
Gør De kur?
Nej. Miss Stowell er yndig, men jeg undlod blot at gøre modstand.
Jeg tror ikke, miss Stowell tager helt så let på Deres eksperiment.
Nu vil jeg finde noget ratafia.
Deres situation gør mig nervøs.
Én dans opfattes som et tegn på tilnærmelse.
Hvordan skal vi kunne forstå reglerne,
når en, som er født ind i denne verden, ikke forstår dem?
Kan De se de to?
Lord og lady De Leon.
Det anses for uhøfligt at danse så ofte med den samme partner,
men de kan ikke holde sig fra gulvet.
Og lord og lady Singer.
Ifølge reglerne drikker man kun et eller to glas ved disse begivenheder,
og dog er de sådan hver gang.
Fulde som paver… og glade.
Ved De, hvad de par har tilfælles?
De er gift som De.
Reglerne skal holde gang i ægteskabsmarkedet.
Når man har gjort sin pligt og fundet sin mage,
er man fri.
Francesca, min ven?
Lord Petri er meget musikinteresseret og efter sigende dygtig på celloen.
Enkeviscountessen smigrer mig.
Kærligheden til instrumentet overgår mine evner.
Celloen er et dejligt instrument.
Javist.
Hvilken musik holder De af?
Den seneste tid har jeg nydt Ries. Hans klavertrioer er smukke.
Og Beethovens Appassionata. Den kunne jeg lytte til for evigt.
Det er meget udtryksfuld musik.
Jeg har hørt, at trioerne udtrykker hans følelser for mademoiselle Ludwigs.
Fornemmer De ikke det?
Jeg holder mest af akkordprogressionerne.
En mor i sit naturlige element, som altid ser til fra sidelinjen.
Lady Danbury.
Efter Eloises tosserier tør jeg ikke presse endnu en datter for hårdt.
Men uden et skub vil Francesca måske ægte den første, som er "god nok".
Og aldrig forlade sit naturlige element.
I sandhed et dilemma.
Måske er det bedst at lade hende forblive i sit naturlige element. Kom.
Kom med mig.
Måske er jeg allerede med barn. Jeg må spise for to.
Din arrogance tæller ikke med som to.
Det er nok.
Hvorfor er I ikke hos jeres mænd, som jeg fandt til jer?
I kan slå tonen an til senere.
Alby og jeg lå sammen, før vi ankom.
Ikke så højt! Ikke her.
Og hvad med dig?
Har I to…
Vi begyndte.
Jeg kan bare…
Jeg nyder det ikke.
En kvindes nydelse er mere behersket end en mands.
Ser du, når han…
…trænger ind…
Trænger ind?
Trænger ind hvor?
Hvad i alverden bedriver du og mr. Finch?
Vi kysser.
Så siger han en mærkelig lyd og går ind og skifter bukser.
Beholder han bukserne på?
-Ja da. -Hvorfor skal jeg altid straffes?
Jeg er træt af pigebørn, som slår knuder på sig selv.
Jeg har set nok. Jeg trækker mig tilbage.
Før De går…
Har De set maleriet af Gérard i værelset bagved?
Jeg tror, De vil finde det…
…ganske brillant.
Hun går. Hun har knap nok talt med nogen af os.
Endelig kan jeg svælge i chokolader uden at virke uhøflig. Undskyld mig.
Men vi nåede ikke at vise vores evner.
Er der i det mindste noget god sladder?
Jeg kan ikke komme i tanke om noget.
Godaften, lord Remington.
Miss Featherington. En dejlig aften, ikke sandt?
Det er det vel.
Jeg hører, at dronningen ikke har valgt diamanten, og at de unge damer er urolige.
Jeg lytter ikke til sladder.
Så besidder De mere viljekraft end mig. Jeg elsker sladder.
Når Whistledown bliver leveret,
sidder jeg ved døren og læser det med det samme.
Gør De? Jeg må indrømme, at jeg holder af Whistledown.
Læste De det om lady Carters husholderske?
At lady Houghton stjal hende, og at lady Carter derfor røg af gæstelisten?
-Farvel. -Deres Nåde.
Lord Remington vil besøge mig i morgen.
Det er glimrende.
Synes du om ham?
Jeg hyggede mig. Meget.
Det gjorde han nok også.
Det er upassende, at miss Featherington lader ham hjælpe.
-Ynkværdigt, mener jeg. -Det er pænt af ham, men måske for pænt.
Jeg troede ikke…
Hun er færdig.
Undskyld, hvad hvisker De om?
Vi spekulerede på, hvorfor en giftefærdig herre som De
hjælper en pebermø med at finde en mand.
Især når forehavendet er håbløst.
Det er faktisk trist.
Pen, vent!
Hvad vil lady Whistledown mon skrive om det?
Det bliver det mest spændende i næste nummer.
Har du fortalt nogen, at jeg hjælper Penelope?
-Nej. Det var ikke min mening… -Det gjorde du altså?
-Jeg sagde det til Cressida. -Stoler du på hende?
Hvorfor du vælger Cressida frem for Penelope, vil jeg aldrig forstå.
Hvordan har Penelope gjort sig fortjent til den tort?
Det var fremragende.
Tilgiv mig. Jeg holdt blot en kort pause fra ballet.
Fordi De nyder Deres forehavende.
En, som præsterer, ikke for mig,
men for sig selv.
Brava.
"Brillant" kunne man sige.
Frue.
Will, hvad laver du?
Skulle du ikke sove hos dig selv?
Jeg ønsker ikke at sove.
Ikke endnu.
Og når jeg gør, vil jeg sove her sammen med min smukke kone.
Ikke i et koldt værelse alene.
Du hørte mrs. Khanna. Sådan gør man ikke.
-Vi kan ikke… -Jo, vi kan.
Vi kan gøre, hvad vi vil, Alice. Dette er vores liv nu.
Vi er et gift, adeligt par.
Vores søn er adelig.
Vores familie er adelig.
Jeg tror…
…jeg er bange for, jeg gør noget forkert, så de tager det hele fra os.
Vi har udnyttet vores evner, men indtil nu har vi arbejdet for alt.
Og jeg kan ikke lade være med at tænke på, hvad der gør os fortjent til det her.
Ingenting. Det samme som enhver viscount, jarl og baron.
Absolut ingenting.
Men det er vores, så lad os nyde det.
Det er slut med at liste rundt og sove hver for sig.
-Det er slut med den gamle ladys tøj. -Væk med lady Kents tøj.
Væk med tøjet.
Men… jeg beholder alle smykkerne.
Sådan skal det lyde.
I måneskin forveksler man let nattens mørke med et sikkert sted.
Og måske derfor listede begge Featherington-søstre
i går aftes tidligt væk sammen med deres ægtemænd.
Men man må aldrig glemme,
at selv i ly af mørket bliver der holdt øje med os alle.
Godaften, lady Danbury. Der er brev.
Tak.
Jeg undskylder forstyrrelsen.
Giv mrs. Walsh besked.
Vi får en gæst.
Vi ved, at én ung dame ville ønske,
at hendes planer var forblevet skjult.
Penelope Featherington, som var så sikker på,
hun ikke selv kunne finde en mage,
at hun måtte have hjælp fra mr. Colin Bridgerton.
Vi vidste, at miss Featheringtons udsigt til ægteskab var ringe,
men den seneste skandale vil med sikkerhed få alt håb til at briste.
Eloise. Nå, der er du.
Ønskede du det her?
Jeg ved ikke, hvad du mener.
Når man render med sladder, ender det i Whistledown. Det ved du da.
Men måske var det din hensigt med at omtale hemmeligheden.
Eller må du bare være ondsindet?
Jeg omtalte ikke din hemmelighed.
Men miss Livingston hviskede til folk. Hun stod tæt på os.
Du var indiskret, da du fortalte mig om Penelope.
Havde du ikke blandede følelser, havde du måske ikke sladret.
Jeg værdsætter, at du kerer dig om ondskab,
men måske skulle du finde et spejl
fremfor at kigge på mig.
Har du set det?
Sig, det ikke er sandt.
Det kan jeg ikke.
Åh, Penelope.
Hvor kunne du være så ubesindig?
Familien har allerede været gennem så mange prøvelser, og nu dette.
-Det var dumt at spørge en bejler. -Nej, det dumme er dine forventninger.
Jeg troede, du købte kjolerne for din egen fornøjelses skyld,
ikke fordi du oprigtigt troede,
at du kunne finde en ægtemand i din tredje sæson.
Et liv som ugift er ikke så slemt.
Tro mig, mænd er ikke altid besværet værd.
Det ville ikke overraske denne skribent, hvis miss Featherington skulle ønske
at trække sig endegyldigt tilbage i familiens skygge.
Frøken.
De har besøg.
Hvad gør du her?
Jeg har bestukket hende.
Jeg måtte se til dig.
-Du har læst Whistledown. -Hun er nedrig.
Hun skal formidle det, folk taler om.
Ellers ville det virke mistænkeligt.
Det er min egen skyld.
En ynkelig, dum pige, som troede, hun kunne finde kærligheden.
Sig ikke den slags.
Måske er det bedst at trække sig tilbage i skyggen.
En forsmag på lyset kan føre til den farligste af alle følelser.
Håb.
Og når håbet er ude, kan en dame blive letsindig.
Colin…
…må jeg bede om noget?
Naturligvis.
Vil…
Vil du kysse mig?
-Penelope… -Læg ikke noget i det.
Og jeg vil aldrig forvente noget af dig.
Men jeg er aldrig blevet kysset og bliver det måske aldrig.
Jeg kunne dø i morgen…
-Det gør du ikke. -Det kunne ske og ville krepere mig.
Du ville være død.
Jeg vil ikke dø uden at være blevet kysset.
Vær nu rar.
Colin…
Tak.
Tekster af: Henriette Saffron