A NETFLIX SOROZATA
Olybá' tűnik, hogy a gyémánt mégsem olyan ritka ékkő.
És én pontosan ezért nem választok az idei szezonban. Bármennyi ékszert
küldjenek is a túlbuzgó mamák.
Ezek szerint kicsit sem zaklatta fel, önt Lady Whistledown véleménye?
Ah! Hogy szerinte félek gyémántot választani? Miért félnék? Úgy hallom,
tavalyi választottam, Miss Edwina, külföldön pompás férjet fogott.
Ez biz így van, Fenség, hát miért ne folytatná e sikersorozatot?
Ó, hogy Whistledown megkapja, amit akar!? Ki van zárva! Emellett még közel
sem láttam eleget az idei lányoktól. Aki kiérdemelné e kegyet, annak többet kell
-tennie érte. -Ó, értem!
Ccc. Olyasvalakit kell választanom…
…aki szikrázik!
Pontosan.
-Hmm. -Az én szikrám legyen a szezon legjobb
partija. És akkor Whistledown megtanulja egyszer s mindenkorra,
hogy neki van félnivalója.
Nyájas Olvasó! Azt mondják, bolond, ki hamar ítél, az a bölcs, ki figyel és
kivár. Sok éve Miss Hendersonról úgy hitték, bizton pártában marad, mégis
sokakat beelőzve lett Fraser gróf felesége. Miss Dunhamet már vénlányságra
ítélték, mígnem hozzáment Ely báróhoz. És Miss Kathani Sharmának igen érett korban,
26 évesen sikerült elnyernie nem más, mint Bridgerton vikomt szívét.
Ó, örömmel látom, hogy megtarthatta a ruháit. A tükör a nőnek nem hazudik.
Igazság szerint, ami sokaknak csak szürke kőnek látszik, arról idővel
kiderülhet, hogy ritka ékkő. Ezt Kent új bárója és annak családja épp e héten
-tanulták meg. -Arra nyílik a keleti szárny, erre
a nyugati. Majd fent az emeleten…
Fiúk!
Senki nem nyúl semmihez!
Megtalálják a könyvtárszobát mellette a zenetermet, majd a családi szalont, az
írószobát és a dolgozót.
Összesen hány szoba van?
A személyzeti lakrésszel együtt huszonhét.
És ne zavard Mrs. Khannát, különben neked kell kitakarítani mind.
És ez itt az ön hálója, Mrs. Mondrich, szemközt Mr. Mondrich-éval.
Külön hálók?
Hogyne. Ahogy annak lennie kell.
Megesik, viszont, hogy ami gyémántnak tűnt, nagy nyomás alatt úgy törik, akár az
üveg.
Ez hihetetlen! A Kent-birtokot egy bokszoló fia örökölte. Mi jöhet még? A
miénk egy szatócsra vagy kéményseprőre száll?
-Előétel? Gyere, játsszunk valamit! -Ne izgassa magát, asszonyom!
Az egyik lány biztos ügyes lesz.
Figyelek!
Édes istenem!
Mama! Rae elkísér a Rotten sorra, levegőzöm egyet.
Nem látod, mennyi a dolog itt?
Kapd el!
E sorok írója egyet biztosan tud: nem a gyémánt az egyetlen ékkő, mely csillog.
Óh. Jobb szeretnél az első bálozókkal korzózni?
Te szeretnéd nézni, ahogy a fű nő? Ők egyébként sem rám kíváncsiak.
Újabban nem értem, Eloise, a döntéseidet. Cressida lett a barátnőd, de
a többi hölgy hidegen hagy. A hajadban szalag, de hol a legyező?
Miért felőlem kell kíváncsiskodnod? Nem én változtam a legtöbbet tavaly óta.
Hm.
Nem ígérted meg Anthony-nak, hogy teszel egy próbát?
Én itt most elköszönnék.
Ó!
Hm?
A hölgyek talán kölcsönöznek nekem legyezőt. Úgy tűnik, meleg napunk lesz.
Nos? Hogy kezdünk neki? Van erről egy könyv, amiből tanulhatnék?
Azután is kell a segítségem, amit Lady Whistledown írt?
Hatalmasat téved Önnel kapcsolatban. Ne is törődjön vele.
Jogos. Előbb-utóbb úgyis lebukik, és mi aznap bizony örömtáncot járunk. Nos, de
könyv ide nem kell, aki férjet akar fogni, annak az élet a tanítómestere. Először is
felmérném, most hogy boldogul.
Hát sehogy sem.
Tudja, hogy legyezze magát, pillogjon nagyokat. Sokszor már annyi is elég. A
férfi egyszerű lény.
Jó, hát megmutathatom Önnek, hogyan…
Nekem? Nekik!
Uraim! Ugye ismerik Miss Featheringtont.
Hah! Na-nagy öröm látni önöket! Mily… Milyen csodás időnk van ma! Mily…
-Miss Featherington, kissé zaklatott tán? -Nem! Én, már
megbocsásson, de remekül vagyok.
Ümm. Üm. Khm.
Úgy hallom, Lord Courtenay is tegnap érkezett.
Így igaz. Igazán jóképű, és nagy zenerajongó, mondják.
Igazán? Jó parti lehet Francescának.
Ó, és nem ő az egyetlen! Lord Petri és Lord Godwin mindketten igazi
-művészetpártolók. -És jóképűek!
Ismerkedj meg mindhárommal!
Jó, ha van miből választani.
Ó, bőven lesz miből választani. Nem véletlen jöttem át teára. Feltétlen el
kell mondanom, hogy őfensége nem zárta le a válogatást. Még keresi a gyémántját,
hogyha más néven is. A lényeg, hogy szeretne többet látni a lányoktól.
Valóban?
-Ó, de mennyire! -Ó!
-Még gyémánt válhat bárkiből. -Bárkiből?
Bárkiből, akit már bevezettek a társaságba.
Türelem. Eljön a te időd is…
Fárasztó felkészülni a ház úrnője szerepre.
Tekintsem fáradságod jó jelnek tán? Talán kimerített egy bizonyos, fontos
tevékenység?
Albion meg én csak ma reggel három különböző helyen is megfordultunk.
Különböző helyeken? Miféle helyeken?
A kárpitosnál, a selyemárusnál, és ö, csak Varley ne hallja, de új házvezetőnő után
néztünk. Felújítanék ezt-azt, ha én leszek az új Lady Featherington.
De én megtartanám Varley-t.
Nem gondoljátok, hogy ezekkel a tervekkel, mondjuk úgy, kissé
előrerohantok?
Jóllehet, bízom benne, joggal remélem, talán nem sokára örökössel bővítitek a
családot.
Mama! Na, de kérlek! Albionnal szenvedélyesen szeretjük egymást, persze.
Jó! És ti?
-Üm. Ez a tea! Rém keserű! -Hagyjuk a teát!
Hah! Igen, anyám, mi már elháltuk a nászunkat.
Ó, nos, azt remélem is. És hányszor?
Ö… egyszer. A nászéjszakán.
Hmm. Mit gondolsz, a magzat csak úgy ott terem a méhedben? Együtt kell hálnotok
egymással gyakran, hogy megfoganjon.
De én a városban akarom mutogatni a férjemet, nem ágyba dugni, és lelapul tőle
a hajam.
Ha be akarod előzni a húgodat, hát igyekezz jobban! Hamarosan telihold lesz.
Az a termékenység előfutára. Javaslom neked, használd ki az alkalmat.
Menthetetlenül elkéstem.
Csodás volt Önökkel, hölgyek!
Holnap ugyanekkor?
Meglehet.
Egész biztosan folytatni kívánja az órákat? Nem venném zokon, ha letenne
rólam.
Nem kell önnek semmiféle óra.
Szóval már le is tett rólam.
Ön igazán kiváló diák. Egyszerűen nincs szüksége okításra. Megvan Önben minden
tudás.
Biztosíthatom, téved.
Emlékszik, hogy találkoztunk? Én éppen lovagoltam, mentem a dolgom után, és
hirtelen rám támadt egy ördögien sárga fejfedő.
Az nem az én hibám volt. A szél repítette le.
Hm! Szél vagy sem, remekül mulatott, amikor a sárban landoltam.
Bocsánatát kértem.
Igen. És annyira bájos volt akkor. Ugratott. Kíméletlen volt. És én tudom is,
miért.
Mert még gyerekek voltunk. Még nem ismertük a felnőttkori szorongást. Még nem
érdekelt minket, mit gondolnak mások.
Colin! Aligha negligálhatja bárki, mit gondolnak róla mások. Úri körökben
mindenki annyit érünk, amit gondolnak rólunk.
Tudja, hogy mi tűnt fel az utazásaimon? Nem tudták, ki vagyok. Nem tudták,
milyennek kellene lennem. Nem nehezedett rám annak a Colin Bridgertonnak a képe,
akinek itt ismernek. Így végre önmagam lehettem. Pen! Mások megbecsüléséért élni
nagy csapda. Aki kiszabadul, annak kinyílik a világ.
Nem hiszem, hogy ilyen könnyen menne.
Szép napot!
Miért akar férjhez menni?
Hogy szabadon élhessek. Jól érezzem magam a világban.
Értem. Ehhez az kell, hogy jól érezze magát a saját bőrében. Milyen helyzetben
érzi magát a legkomfortosabban? Ellazultan?
A Bridgerton-házban, a vasárnapi teán. Oda egyedül is átmehettem, ott önmagam
lehettem, de erre már nincs lehetőségem.
Bármi állt közéjük a húgommal, nagyon sajnálom. Mi történt pontosan?
Jobb lesz, ha indulok. Mielőtt lebuknánk.
Félre!
Régóta csodálom az üzletét a kirakaton át, Madame Delacroix, de teljesen más
-élmény belépni az ajtón. -Ah! Képzelem, mennyi sok
új élmény éri mostanában.
Több mint harminc estélyi, mind sürgős átalakításra vár.
Ah! Szinte könyörögtem a néhai Lady Kentnek, hadd tervezzek neki valami
modernebbet. De ragaszkodott a régmúlt divathoz.
Üm.
Ön talán szívesen költene újonnan szerzett vagyonából káprázatosabb stílre?
Új arcok vagyunk az úri körökben, inkább megnyugtatnám őket, hogy nem minden
változott meg.
Megértem, hogy hezitál ez ügyben. De tudja, az úri társaságot a nóvum élteti,
és morcos lesz, ha soká éheztetik.
Hm.
Lányok! Nézzétek csak ezt a pompás, égszínkék szatént! Hah! Erre bizton
felfigyel a királyné!
Hálás vagyok, hogy magadra vonod anyánk figyelmét. Így még egy évig elküldhetem a
kérőket. Vagy még tovább, ha te is kitartasz.
Üm.
Sajnos csalódást kell okozzak, mert a szezon egyetlen vonzó aspektusa a házasság
lehetősége. Mielőbb találnék egy jó partit, hogy ezt letudjam, mielőtt anyánk
felhívja rám a királyné figyelmét.
Úgy tudtam, a királyné már nem keresi a gyémántját.
Lady Danbury szerint „azt várja, hogy elkápráztassák".
Talán, ha többen is versengenek a királyné kegyéért, anyánk hiába szervezkedik. Miss
Hartigan. Miss Malhotra. Megtudtam valamit, ami érdekelheti önöket.
Hezitálsz Hyacinth?
-Én sosem hezitálok. -Mégis most mind rád várunk. Hm.
Örülj neki, azok után, hogy az előző körben megkopasztott.
Messze még a vég.
Khm-khm. Megtartom a lapjaimat.
Most te hezitálsz.
Cserélni szeretnék.
Ó!
Én most kiszállok a körből.
-Gyáva nyúl! -Ch! Mondtam, hogy csak ügyeskedik.
Kellhet még érme, ahogy Hyacinth játszik.
Biztosan nem csalsz?
Szerinted bűvész lennék?
Hmm. ha az vagy, taníts trükköket nekünk.
Nem, köszönöm, jó nekem itt is.
-Penelope! Repesve vártam látogatását. -Én is, de jobb lenne, ha a vásárban
találkoznánk ahelyett, hogy idejövök.
Ezúttal nem mehetünk a vásárba. Felmegyünk a családi szalonunkba.
Ö, de miért?
Ott lesz a mai óra.
-Ö-ö… de a komornám kint vár, és Eloise… -Egész délután a szalonban
lesz Francescával és anyánkkal.
-És család több tagja? -Ők meg a kertben kártyáznak. Ön már
látott minket játszani. Tudja, mennyire versengünk egymással. Hyacinth imád
nyerni, Gregory utál kikapni, Benedict pedig ki nem hagyná ezt a mókát.
Nyugalom, egyikük sem áll fel az asztaltól mostanában.
Azt mondta, nálunk komfortosan érzi magát, ezért itt fogunk gyakorolni.
Régen. Komfortosan éreztem magam itt régen.
Kellett egy hely, ahol magunk vagyunk. Itt a komornája kint is megvárhatja, mi
meg eljátszhatjuk, hogy bálozunk.
Elment az esze?
Engedje el a képzeletét! A kvartett a zongora helyén áll, és épp hangol a
párizsi kvadrillra. Üm, itt, a szófán az anyák méltatják éppen a gyönyörű
tapétákat. A túlvégen ifiurak táncra kérnek ifjú hölgyeket. És itt a frissítők
asztala áll. És az óra itt veszi kezdetét.
Legyen hát!
Játszam el, hogy flörtölök a képzelt csellistával?
Nem. A délceg udvarlóval, akivel épp itt futott össze. Velem.
Önnel?
Ideális vagyok a gyakorláshoz. Nem kell feszengenie, ismer engem.
Pontosan emiatt feszengenék még inkább, hiszen ismerem.
Hmm.
Bocsásson meg. Csak tudja…
a lelkem mélyén tudom magamról, hogy okos és vicces vagyok, de ez az énem valahogy
elveszik a szívem és a szám között, és vagy csupa sületlenséget beszélek, vagy
meg se mukkanok.
Ne nézze, mi helyes, helytelen. Képzelje el, mit mondana nekem, mint udvarlónak, és
ne törődjön azzal, vajon én mit szólok hozzá.
A szeme…
ámulatba ejtően kék. Mégis égszínkéken ragyog, ha kedveskedik.
Talán valami ilyesmit mondanék, ha udvarló lenne.
Khm.
-Üm. Nos, ez igen, ö, közvetlen volt. -Öm…
-Szerintem hálásak lehetnek nekem. -Csitt! Hacsak nem akarod elárulni
Mamának, miért legyenek hálásak.
-Eloise hazaért. -Bújjon a dolgozóba!
„Most már semmi kétség, kijelenthetem, hogy Párizsban élnek a világ legszebb
női."
„Szerencsém, hogy mindenütt körülvesznek." „A Marais-negyed árnyas
utcáin, a Szajna-parti kis kávézókban, amikor a város elpihen, s egyedül
maradok."
„E pillanatokban, ahogy ujjammal végigsimítok a szeplőkön az arctól a
kulcscsontig, ahogy nézem a csillagfényt táncolni a bőrön, elámulok, hogyan lehet
ily meghittséget érezni, miközben lelkünk oly távol van."
-Pen! Beleolvasott? -Nem! Va-vagyis nem akartam.
-Nem akarta felvenni és olvasni a naplóm? -Ne-nem! Ezt tettem, de nem kellett volna.
Bizony, hogy nem! Bármit olvasott, az nem tartozik senkire.
Fenébe!
-Colin! A keze! -Semmiség!
Dehogy semmiség! Várjon!
Kérem! Adja!
Az írása…
nagyon tetszik.
Ennyi talán elég volt mára.
Rendben.
Este találkozunk?
Áh! Igen. És köszönöm az, ö… órát.
Ékszereket asszonyom?
Az egyszerűség megnyerőbb?
Esetleg nem nézné meg őket?
Bár ruhák terén nem egyezik az ízlésünk…
de az ékszerekhez igen jó szeme volt Lady Kentnek.
Vigyázat!
Nyugtalanít valami?
Ma láttam nálunk Penelope-t.
Bocsánatot kérek. A helyzet az, hogy nehéz okosan navigálni, ha egyszer nem
-tudom, mi történt köztetek. -Csak eltávolodtunk.
Chh. Igen, ezt már mondtad. Én is száműzzem az életemből?
Nem. Nem akarom, hogy magára maradjon, és rajtad kívül nincs is barátja. Csak ne
hívd át hozzánk.
Rendben.
És hogy van?
-Penelope? -Persze nem kell, hogy részletezd, csak
tudni akarom, hogy jól van, nem vigasztalan.
Jól van, és nem vígasztalan.
Ellenkezőleg idén férjet akar fogni magának.
Ah! Hogy férjet? Penelope?
Ühüm.
Hát, ez, ez nem rá vall.
Lehet, hogy megváltozott.
-De remélem, nem téged akar megfogni! -Nem! Csak segítek férjet találni neki.
Bölcs dolog ez? Mi lesz, ha kiderül, miféle segítséget nyújtasz?
De mégis ki segítsen neki? Nincsenek férfi rokonai.
Jó, de te meg alkalmas kérő vagy. Furcsa mód, mind közül a legalkalmasabb. Rossz
fényt vetne rád.
Az meglehet. Ezért nem áruljuk el senkinek.
Végre már egy kicsit megerőltetik magukat.
Igen, Fenség.
Vagy talán túlságosan.
Bár ilyen mélyen pukedliztél volna már az első évben.
Drágám! Tudd, hogy az idei szezonban nem áll szándékomban udvarlókat tukmálni rád.
De te talán összeismerkedhetnél pár másik ifjú hölggyel, hogy a baráti köröd ne csak
Miss Cowperből álljon.
Hm. Ezt tervezem.
Komolyan mondod?
Miss Bridgerton. Van kedve körbejárni a báltermet?
Hogyne, máshoz sincs kedvem!
Nos, ketten maradtunk. Üdvözöljük a királynét!
Az nem várhatna még? Lady Danbury említett egy zenekedvelő úriembert.
Többet is, igen.
Keressük meg az egyiket, és majd alakul az est.
-Colin, végünk van. -Ö… Jó estét! Mr.
Bridgerton, Mr. Bridgerton.
Hölgyek! És még hölgyek!
Már falkában járnak vadászni.
Mr. Bridgerton, még nem láttam a táncparketten.
Mit mondasz, bátyám? Táncolsz végre?
Igen! Miss Stowell, felkérhetném egy táncra?
Mr. Dankworth, Mr. Finch. Hol vannak asszonyaik?
Az enyém elveszett valahol ebben a mennyei forgatagban.
Az enyémet elküldtem finomságért.
Ő maga a finomság, Mr. Finch. Ha őt is annyira kívánná, mint a finom ételt,
mostanra már gyermeket várna.
Számomra Prudence igazi bonbon. Ízletes, és rendkívül mutatós.
Mr. Dankworth, jaj, ön oly csinos.
Ó!
Megkeresem én őket!
Mondták már önnek, hogy az anyja igazán ijesztő?
Jó estét!
Hogy van a keze?
Már jobban. Hála önnek.
Még egyszer bocsánat a napló miatt. De tényleg remekül ír. A stílusa olyan
könnyed, és azt a legnehezebb elérni. Örömmel olvasnék még öntől. Ha megengedi.
Kössünk egyezséget! Fontolóra veszem, ha legalább egy Lorddal szót vált ma este.
Hát legyen! És kit javasol?
Hm.
Őt! Lord Basiliót.
-Lord Basilio egy vikomt. -Ön pedig Penelope
Featherington. Ezt ne feledje!
Tessék, az öné!
-Jó estét, Miss Featherington. -Oh. Lord Basilio! Észre sem vettem.
Semmi baj. Manapság jobban esik az egyedüllét.
Az élet túl rövid ahhoz, nem gondolja?
Lord Basilio, mi a baj?
Olyan hamar elment. Bocsásson meg!
Pen! Mi történt?
Nemrég pusztult el a lova.
-Most viccel! -Kicsit sem! Colin!
Ne haragudjon! Ö… ezt nem tudtam. De csak van valaki itt, aki nem gyászol. Hmm.
Galoppozzunk tovább!
Colin!
Tudod, ha összetűzésbe keveredek egy ismerőssel, nekem az segít, ha egyszerűen
halottnak tekintem az illetőt.
Nem hiszem, hogy ez beválna Penelope-val. Hacsak nem tekintem
szellemnek. Ma a házunkban kísértett.
Mit keresett ott?
Úgy tűnik, Colin segít neki férjet találni. Pedig azt mondtuk, vénlányok
-maradunk. -Ez botrányos a bátyád részéről.
És még inkább Penelope részéről.
Ccc. Nos, ha ő nem is tekint halottnak, az érzései nyilván megváltoztak. Talán ideje
követned a példáját.
Igen. Jól mondod.
Eloise! Van különleges tehetséged, amellyel lenyűgözöd a királynét?
Nekem? Nincs! Hacsak nem tartjuk annak, hogy folyton rosszkor szólok rosszat. Mint
amikor a franciatanárt akartam megdicsérni. De helyette azt mondtam, „une
-chouette". -Hogy bagoly? Jaj, ne!
Mr. Beaufort? Hát, igencsak szőrös.
Csakhogy a bagolynak tolla van, nem szőre, szóval, ha megsérteni akartam volna
szegényt, akkor is felsültem volna! De tehetségtelenségem nem a tanáraim hibája,
magamra vessek, amiért problémás diák vagyok.
-Épp most mutatkozik meg a tehetsége! -Bizony! Ön nagyon
szórakoztató előadó! Folytassa!
Mr. Bridgerton! Ön kiváló táncpartner!
Részemről az öröm, Miss Stowell. Áh! Ö… és ha most megbocsát.
Most már értem, miért nem jár senki a bárba.
Mr. és Mrs. Mondrich! Üdvözlet az elitben.
A ringben az ellenfeleim akár meg is ölhettek volna, mégis jobban izgulok ma
este, e falak között, ahol táncolni meg csevegni kell.
Legalább te szabadon mozoghatsz, engem gúzsba köt ez a ruha.
Ó! Nagyszerűen festenek! És nem kell úgy megijedni. Ez akár még élvezetes is lehet,
ha megadják magukat.
Úgy láttam, önnek élvezetes volt a tánc a hölggyel. Udvarol neki?
Nem! Nem, nem. Miss Stowell bájos hölgy, de én is csak megadtam magam neki.
Nem biztos, hogy Miss Stowell is ilyen könnyedén veszi a kis kísérletét.
Hm?
Hmm.
Elnézést! Keresek valami likőrt. Ettől az egésztől csak még idegesebb lettem.
Egy tánc, és ezzel máris azt üzente, hogy nyitott a hölgyre? Vajon hogyan tanulunk
bele mi a társasági szabályokba, ha az, aki ebbe a világba született, sem mestere?
Látja azt a párt? Lord és Lady De Leon. Elvileg udvariatlanság egyazon partnerrel
ily sokat táncolni, ők mégis csak egymással ropják egész este.
Vagy Lord és Lady Singer. Az a szabály, hogy legfeljebb egy-két italt szabad inni
egy-egy alkalommal, őket mégis így látni, minden bálon.
Részegek, mint a csacsi, és boldogok.
Tudja, mi a közös ezekben a párokban? Az, hogy házasok, ahogy ön is. A szabályok
arra valók, hogy pörögjön a házassági piac. De, aki teljesítette a feladatát, és
már párra talált, az szabad ember.
Francesca! Kedvesem! Lord Petri igen nagy zenerajongó, és úgy hallom csellón is
kiválóan játszik.
Az özvegy vikomtesz csak hízeleg. Lelkesedésem messze meghaladja a
tudásomat.
A cselló az egyik leggyönyörűbb hangszer.
Egyetértek. Ön milyen zenéért rajong?
Újabban nagy kedvencem Ries. Csodálatosak a zongora triói. És Beethoven
Appassionatája. Vég nélkül elhallgatnám.
Az igencsak expresszív darab. Azt beszélik, a triókat azért írta, hogy
kifejezze érzéseit Mademoiselle Ludwigs iránt. Ön szerint is érződik ez a
-zenéjében? -Kövessen, kedvesem!
Nekem főként a dallamívek tetszenek.
Az anya természetes közegében: az oldalvonalról figyel, mint mindig.
Lady Danbury! Eloise tavalyi fiaskói után én már félek bármit is erőltetni
Francescánál, de attól is félek, hogy nélkülem hozzámegy az első férfihez aki
„éppen, hogy megteszi".
-És sosem lép ki saját, állandó közegéből. -Üm.
Nagy dilemma ez, annyi bizonyos.
Akkor a legjobb talán mégis az, ha meghagyjuk saját, természetes közegében.
Jöjjön!
Jöjjön velem!
Lehet, hogy máris gyermeket várok. Kettő helyett eszem.
Az arroganciád nem számít két személynek.
Ebből elég már! Miért nem a férjeitek mellett vagytok? Nagy munkával szereztem
-meg őket. Flörtöljetek egy kicsit jobban! -Alby meg én lefeküdtünk a bál előtt.
Jó, csak ne olyan hangosan! Ne itt!
Na, és veled mi van? Ti ketten is…?
Elkezdtük. De én ezt…ah… kicsit sem élvezem.
A nőnek az élvezet nem jön annyira könnyen, mint a férfinak. Tudod, amikor ő
behelyezi magát…
Behelyezi magát? Mit helyez be hova?
Ti ketten mégis mi a csudát műveltek?
Csókolózunk, a végén ő olyan furcsa hangot ad, aztán másik alsónadrágot vesz.
Mi? Az alsóját magán hagyja?
-Persze! -Miért büntetsz engem újra és újra?
Unom, hogy ezek a fruskák itt teszik magukat, amint megpillantanak. Épp eleget
láttam. Itt az idő, hogy visszavonuljak.
Ö, mielőtt indulna, nem lenne kíváncsi az új Gérard festményre? Úgy vélem, hogy ön
szerint is, nos, briliáns az a mű.
-Milyen kedves! -A királyné elmegy. Még
szinte egyikünkkel sem beszélt!
Ah, végre ehetek csokoládét anélkül, hogy illetlennek tűnnék. Elnézést,
hölgyek!
De időnk sem volt megvillantani a tehetségünk!
Legalább egy jó pletykát tud valaki?
Most semmi érdekes nem jut eszembe.
Na? Hah! Halljuk!
Jó estét, Lord Remington.
Miss Featherington. Kellemes az este. Nemdebár?
Mondhatni.
Úgy hallom, őfensége még nem választott gyémántot, és ez keltett némi megdöbbenést
a hölgyek körében.
Ühm. Nem sokat adok az üres pletykákra.
Nahát! Önben több a fegyelem, mint bennem. Én imádok pletykálni. Talán illetlen ez a
mohóság, de a megjelenés napján az ajtónál ülve várom a Whistledownt, és
kiolvasom ott melegében.
Valóban? Be-bevallom, azt a lapot én is igen kedvelem.
Azt olvasta, mi lett Lady Carter házvezetőnőjével? Lady Houghton
átcsábította magához, ezért nem hívták meg ide Lady Cartert.
-Legyen szép estéje, Lord Remington! -Igen, uram!
Hah! Colin! Lord Remington kérte, hogy meglátogathasson.
Ez nagyszerű hír! Na, és tetszik?
Jól szórakozom vele. Nagyon is.
Bizonyára ő is önnel.
Minő illetlenség, hogy Miss Featherington a segítségét kérte.
Szánandó, szerintem.
Kedves tőle, hogy segít, de talán túlzottan is az.
El se hiszem, hogy ilyesmire vetemedett.
Neki ezzel vége.
Párdon! Miről suttognak a hölgyek?
Mr. Bridgerton! Azon lamentáltunk, hogy egy ilyen kiváló úriember, mint ön, vajon
miért segít férjet fogni egy vénlánynak.
Kiváltképp valakinek, aki ennyire reménytelen. Mm. Igazából szomorú ez az
eset.
Pen! Várjon!
Kíváncsian várom, hogy Lady Whistledown mit ír majd erről!
Egész biztos, hogy ez lesz a fő téma a következő számban.
Eloise! Elmondtad bárkinek, hogy segítem Penelope-?
-Ne-nem, én nem, vagyis nem akartam. -Vagyis elmondtad!
-E-e-elárultam Cressidának. -Azt hitted, megbízhatsz benne? Sosem
fogom megérteni, miért vele barátkozol Penelope helyett! Mit követhetett el
Penelope, amiért ilyen rútul bánsz vele!?
Kiválóan játszik!
Bocsásson meg, fenség. Ott hagytam kissé a báli nyüzsgést.
Mert látom, hogy szívesen gyakorol. Olyan, aki nem az én kedvemért játszik, hanem a
sajátjáért. Brava.
„Szikrázó", mondhatni.
Milédi!
Will! Mit keresel te itt? Nem a saját szobádban kellene aludnod?
Nem kívánok aludni. Vagyis most még nem. De majd akkor is itt alszom el, szépséges
nejem oldalán. Nem egyedül, egy rideg, üres szobában.
Hallottad Mrs. Khannát. Ezt így nem illik. Nem tehetjük meg, hogy…
Dehogynem! Tehetjük, amit akarunk, Alice. Most már ez az életünk. Mi már egy nemes
-házaspár vagyunk. -A fiunk lett nemes.
A családunk lett nemes.
Én csak, talán, félek, hogyha valamit rosszul csinálok, akkor ez az egész
elveszik. Kihasználtuk a kiváltságainkat, de eddig mindenért megdolgoztunk, és egyre
csak azt kérdezem, hogy ezt mivel érdemeltük ki?
Semmivel. Azért kaptuk, mint az a sok vikomt, gróf és báró. Abszolúte a
semmiért. De már a miénk, élvezzük hát ki! Elég az óvatoskodásból, elég a külön
-hálószobából. -Elég Lady Kent régi ruháiból!
Le ezekkel az ósdi ruhákkal!
Jól van.
Le a ruhákkal!
-De, az ékszereket mind megtartom. -Ez a beszéd!
Holdfényben könnyen úgy tűnhet, hogy az éjszaka leple biztonságot nyújt.
Tegnap este talán ezért surrant haza férjestül mindkét Featherington nővér
ideje korán. De sose feledjük, hogy egy bizonyos szempár még az éj sötétjében is
-élesen lát mindannyiunkat. -Jó estét, Lady Danbury.
Levele jött, asszonyom.
Ó! Köszönöm!
És bocsásson meg, ha megzavartam.
Kérem, szóljon Mrs. Walsh-nak. Hamarost látogatónk érkezik.
Hm.
Hmm.
Mint tudjuk, egy bizonyos ifjú hölgy örült volna, ha tervei nem kerülnek napvilágra:
Penelope Featherington elhitte, hogy egyedül nem tudna férjet fogni, hát
segítséget kellett kérjen Mr. Colin Bridgertontól. És, bár eddig is tudtuk,
hogy kilátásai finoman szólva is csekélyek, e legújabb botrány után
bizonyos, hogy helyzete most már, reménytelen.
Eloise! Meg vagy hát!
Erre ment ki a mesterkedésed?
-Nem értem, hogy miről beszélsz. -Ha pletykálsz valakiről, legyen az
bárki, tollára veszi Whistledown. Ezt neked is tudnod kell. Talán ez is volt
a célod! Ezért adtad ki a titkot, amit négyszemközt megsúgtam? Vagy
véreddé vált a kegyetlenkedés?
Én nem adtam ki a titkodat. De láttam Miss Livingstont suttogni a bálon, miután
mellettünk állt. Nem voltál diszkrét, mikor Penelope-ról beszéltél. Ha dűlőre
jutnál a barátnőddel, nem éreznél kényszert, hogy róla pletykálj.
Értékelem, hogy nem tetszik a kegyetlenkedés, de talán a tükör felé kéne
fordulnod. Mert ezúttal ne rám nézz!
Láttad már ezt?
-Kérlek, mondd, hogy ez nem igaz! -De igaz.
Ó, Penelope! Hogy lehettél ilyen meggondolatlan? Annyi botrányt kellett már
ennek a családnak elszenvednie, és most meg ez!
-Bolondság volt megkérni egy férfit… -Tudod, mi a bolondság? Az, hogyha
irreális célokat akar kergetni az ember. Mikor új ruhákat vettél, gondoltam,
csak a saját örömödre, és nem azért, mert komolyan elhiszed, hogy van még
esélyed férjet fogni három év után.
Házasság nélkül sem oly rossz az élet. Higgy nekem, egy férj néha nagyobb
vesződség, mint amennyi öröm.
E sorok íróját nem is lepné meg, ha Miss Featherington inkább újra visszahúzódna az
árnyékba, egyszer s mindenkorra.
Miss. Látogató jött.
Mit keres ön itt?
Lefizettem, hogy kettesben legyünk. Látnom kellett, hogy van.
Olvasta Whistledownt.
-Szörnyeteg, hogy ilyeneket ír önről. -Arról kell írnia, amiről mindenki
beszél. Gyanús lett volna, hogyha hallgat. Mindezt magamnak köszönhetem. Buta,
szánalmas módon azt hittem, hogy van esélyem a szerelemre.
Ne beszéljen így magáról!
Talán jobb is, ha árnyékba húzódik, hisz a legkisebb fénysugár is képes
felébreszteni a legveszélyesebb érzést: a reményt. És ha elvész e remény, egy hölgy
könnyen elveszti a fejét.
Colin!
Kérhetnék valamit?
Bármit!
Kérem!
Megcsókolna?
-Penelope! -Nem kell, hogy bármit is jelentsen! Én
nem is várnék öntől semmit ezután sem, de én már pártában maradok, és még sosem
csókolt meg senki, és nyilván nem is fog. Akár holnap meghalhatok…
-Dehogyis fog meghalni holnap! -De, és belehalnék a fájdalomba.
-De hisz már halott lenne. -Nem akarok úgy
meghalni, hogy sosem csókoltak.
Kérem!
Colin! Köszönöm.