Вочевидь, діаманти не така вже й рідкість.
Саме тому я його не обиратиму,
скільки б тривожні мами не надсилали мені коштовностей.
То вас не збентежили слова леді Віслдаун?
Що я нібито боюсь обрати діамант?
Чого б це?
Чула, мій минулорічний вибір, міс Едвіна,
знайшла чудову пару за кордоном.
Авжеж, Ваша Величносте.
То чому б не продовжити ваш успіх?
І зробити Віслдаун такий подарунок? Нізащо.
До того ж я ще зовсім не надивилася на цьогорічних дівчат.
Щоб стати моєю фавориткою, треба докласти більше зусиль.
Розумію.
Я просто оберу когось…
Хто виблискує?
Атож.
Моя блискітка стане найкращою парою сезону,
і тоді Віслдаун затямить раз і назавжди:
це вона має боятися.
Любі читачі й читачки,
кажуть, дурень спішить судити,
поки мудрий спостерігає і вичікує.
Колись міс Гендерсон, про яку, здавалося, уже всі забули,
тріумфувала над багатьма дебютантками і вийшла за графа Фрейзера.
Міс Данем була приречена стати старою дівою,
поки не вийшла заміж за барона Ілі.
А міс Катані Шарма в поважному віці 26 років
усе одно зуміла полонити серце
нікого іншого, як віконта Бріджертона.
Добре, що ваша мама дозволила лишити сукні.
Люстро не збреше.
Правда в тім, що те, що дехто відкидає як простий камінь,
з часом виявляється справжнім самоцвітом.
Факт, про який новий Барон Кентський із сім'єю
довідається вже цього тижня.
За цими дверима східне крило. Західне крило.
А якщо пройдете за мною…
Хлопчики!
Нікому нічого не чіпати.
Нагорі ви знайдете бібліотеку, а також музичну кімнату,
приватну вітальню, писальню й кабінет.
Скільки ж тут кімнат?
Разом з кімнатами для прислуги — 27.
Не заважайте місіс Кханні, бо прибиратимете їх самі.
А це — ваша спальня, місіс Мондріч,
навпроти спальні містера Мондріча.
-Окремі кімнати? -Звісно.
Так заведено.
В інших випадках, те, що здавалося безцінним,
розбивається під тиском, мов скло.
Немислимо.
Маєток Кентів дістався сину боксера.
А що, як на наш дім претендує якийсь крамар чи сажотрус?
Нащо хвилюватися, мем? Одна з дівчат вас не підведе.
Ану.
Боже правий.
Мамо, Рей супроводить мене на Роттен-Роу.
-Ти не бачиш, що ми зайняті? -Лови.
Авторка цієї хроніки точно знає,
що діаманти — не єдині самоцвіти, які блищать.
Краще б гуляла з іншими дебютантками?
А ти б теж краще рахував години?
І видивляються всі не на мене.
Я не розумію меж твого нового світогляду.
Дружиш з Крессидою, а інших леді ігноруєш.
Зі стрічкою, але без віяла?
А чого я тебе так цікавлю?
Не я тут змінилася найбільше.
А ти не обіцяв Ентоні, що даси шанс суспільству?
Побачимося пізніше.
Спитаю, чи є в цих леді зайве віяло.
Може добряче потепліти.
То… з чого почнемо?
Може, є якась книга про шарм?
А ти точно хочеш моєї допомоги після слів Віслдаун?
Вона ще ніколи так не помилялася. Не звертаймо уваги.
Справді. Рано чи пізно її спіймають,
і ми танцюватимемо в день її погибелі.
Усе, жодних розмов про книги.
Якщо хочеш знайти пару, мусиш спілкуватися наживо.
Хочу спершу подивитися, що ти вже вмієш.
Я нічого не вмію.
Умієш махати віялом, тріпотіти віями.
Часто більшого й не треба. Чоловіки — істоти прості.
Думаю, тобі я можу показати.
Не мені.
Їм.
Панове. Гадаю, ви знайомі з міс Фезерінґтон.
Дуже приємно бачити вас усіх.
Погода просто казкова.
Така…
Міс Фезерінґтон, якась ви знічена.
Та ні.
І, якщо ваша ласка, зі мною все гаразд, мілорде.
БРІДЖЕРТОНИ
Чула, вчора в місто прибув лорд Кортні.
Так.
Я чула, він справжній красень і полюбляє музику.
Невже? Либонь, гарна пара для Франчески?
Не він один.
Лорди Петрі й Ґодвін теж великі поціновувачі мистецтва.
-Вони теж красені? -Поговориш з ними всіма.
-Добре мати вибір. -У вас він більший, ніж ви думаєте.
А прийшла я до вас на чай для того,
щоб повідомити, що Її Величність ще не покінчила із сезоном.
Вона досі шукає свій діамант, хоч й не називає його так.
Хай там як, а вона хоче побачити більше.
Що ви не кажете?
Гадаю, що так.
І ним може стати кожна.
Кожна?
Кожна з дебютанток.
Так. З нею буде непросто…
Готуватися очолити цей дім так утомливо.
Мені сприймати твою втому як хороший знак?
Що ти займалася необхідними справами?
Ми з Альбіоном сьогодні
були у справах аж у трьох місцях.
У справах? Це в яких місцях?
У мебляра, торговця шовком і…
Не кажіть Варлі, але на зустрічі з новою економкою.
Я можу дещо змінити, коли стану леді Фезерінґтон.
А я хочу, щоб Варлі лишилась.
А ви не думаєте, що обидві
ставите воза трохи попереду коня?
Маю надію, є всі підстави сподіватися, що ви обоє незабаром
подаруєте родині спадкоємця.
Мамо! Як грубо.
Ми з Альбіоном дуже пристрасні.
-Звісно. -Добре. А ви?
Щось цей чай дуже гіркий.
Забудь про чай.
Так, мамо. Ми були близькі.
Сподіваюся, що так.
Часто?
Один раз.
У шлюбну ніч.
Думаєш, діти просто з'являються в утробі?
Щоб це сталося, ви мусите бути близькими часто.
Я хочу хизуватися чоловіком, а не сидіти з ним у ліжку.
І від цього волосся мнеться.
Хочеш перемогти сестру — старайся більше.
Наближається повня.
Провісниця родючості.
Раджу нею скористатися.
Я остаточно запізнився.
Було чудово, леді.
Завтра в той же час?
Можливо.
Ти точно хочеш відновити мої уроки?
Якщо ти виявив, що я безнадійна, це нічого.
Насправді тобі не потрібні уроки.
Звісно, я не піддаюся науці.
Ще й як піддаєшся.
Тебе просто не треба вчити. Ти вже все знаєш.
Запевняю, що ні.
Згадай нашу першу зустріч.
Я їхав на коні, нікого не займав,
і тут на мене напав жовтющий капелюшок.
Я не винна. Його здув вітер.
Вітер чи ні, а тебе втішило, що я впав у багно.
Я вибачилась.
Так. І зробила це дуже чарівно.
Дражнячи мене. Безжально.
І думаю, я знаю чому.
Бо ми були дітьми.
Ще не соромилися, як дорослі.
І не зважали на думку інших.
У суспільстві не можна не зважати на думку інших.
Воно тільки й тримається на судженнях про інших.
Знаєш, що я з'ясував, коли подорожував?
Мене там ніхто не знав.
Не знав, яким я маю бути.
Я зміг забути про Коліна Бріджертона,
яким мене знає знать.
І так я став собою.
Пен, жити заради оцінки інших — це пастка.
Коли вирватися з неї, відкривається світ.
Ти так кажеш, ніби це легко.
А чому ти захотіла чоловіка?
Щоб мати свободу.
Щоб почуватися у світі комфортно.
Зрозуміло.
Для цього потрібно знайти комфорт у собі.
Що приносить тобі найбільший комфорт зараз?
Найбільший спокій?
Раніше — недільний чай у Бріджертонів.
Я могла ходити туди без супроводу і бути собою.
Але це більше не можливо.
Мені шкода, що вас із Елоїзою щось посварило.
А що, власне, сталося?
Мені вже час.
Поки нас не помітили.
Ось так!
Я давно милуюся вашою крамницею через вітрини, мадам Делакруа,
але зайти всередину — зовсім інша втіха.
Припускаю, у вас останнім часом багато нових утіх.
Понад 30 нових суконь, які конче треба перешити.
Я практично благала останню леді Кент пошити їй
щось сучасніше,
але вона наполягала на старій моді.
Може, ви б хотіли витратити частину нового статку
на щось модерніше?
Моя поява серед знаті і так раптова,
тому краще показати їм, що хоч щось лишилося без змін.
Я розумію ваші вагання.
Але пам'ятайте, знать живиться нуворишами
і дратується, коли голодна.
МОДИСТКА
Дівчата.
Подивіться на цей чудовий атлас кольору французької блакиті.
Він точно приверне увагу королеви.
Я така вдячна, що мама переключилася на тебе.
Можна рік не думати про кавалерів.
Або й довше, якщо протримаєшся.
Шкода тебе розчаровувати, але перспектива шлюбу —
єдине, що мене тішить у сезоні.
Хочу знайти пару й покінчити з цим,
поки мама не вплутала королеву.
Я думала, королеву це вже не цікавить.
Леді Денбері каже: «Королева чекає, щоб її засліпили».
Якщо за ласку королеви битимуться інші,
може, задуми мами не матимуть значення.
Міс Гартіґан. Міс Малготро.
Я маю інформацію, яка може вас зацікавити.
Вагаєшся, Гіацинто?
Я не вагаюся.
А втім, ми далі чекаємо.
Твоє щастя: перед тим вона обдерла тебе до нитки.
Я граю в довгу.
Я задоволена картами.
Тепер ти вагаєшся.
Пропоную обмін.
Я пасую.
-Боягуз. -Він щось задумав.
З темпами Гіацинти нам забракне монет.
-Ти точно не махлюєш? -Я що, фокусниця?
Якщо так, навчи кількох фокусів.
Ні, дякую. Я почекаю тут.
Пенелопо.
-Чекав з нетерпінням. -Я також.
Але ліпше б ми зустрілися на ринку.
Ми підемо не на ринок.
А у вітальню Бріджертонів.
Але нащо?
Навчатися далі.
Але моя покоївка чекає, а Елоїза…
Зараз у модистки з Франческою і матір'ю.
-А решта твоєї сім'ї? -Грає в карти в саду.
Ти бачила, як ми граємо в пел-мел. Знаєш, які ми азартні.
Гіацинта добре грає, Ґреґорі не хоче їй програти,
а Бенедикт не пропустить таке видовище.
Повір, ніхто з них
найближчим часом не покине гру.
Ти казала, що тобі комфортно в Бріджертонів,
тож будемо вчитися тут.
Мені було тут комфортно. Колись.
Тут нам не заважатимуть.
Твоя покоївка може почекати зовні,
а ми можемо вдати, що на балі.
Ти з глузду з'їхав?
Уяви зі мною, Пен.
Біля фортепіано — квартет, готується грати паризьку кадриль.
Тут, на дивані,
мами обговорюють достоїнства декору.
По той бік кімнати
джентльмени запрошують юних леді на танець.
А тут у нас столик з лимонадом,
звідки ми й почнемо.
Добре.
Мені вдати, що я фліртую з уявним віолончелістом?
Ні. З бравим кавалером, якого ти щойно зустріла за напоями.
Зі мною.
З тобою?
Я ідеальна людина для практики.
Не соромся. Ти мене знаєш.
Через це я буду соромитися ще більше.
Вибач. Просто…
Глибоко всередині
я знаю, що можу бути дотепною і веселою, але…
чомусь мої слова губляться по дорозі від серця до рота,
і я говорю щось недоречне або, ще частіше, взагалі нічого.
Забудь, що доречне, а що ні.
Уяви, що б ти сказала мені якби я був залицяльником,
не турбуючись про мою реакцію.
Ваші очі…
кольору найкрасивішої блакиті.
Але вони сяють ще яскравіше, коли ви добрий.
Я могла б сказати щось таке, якби ти був кавалером.
Це було напрочуд прямо.
-Я зробила їм велику послугу. -Тсс.
Хіба хочеш сказати про цю «послугу» мамі.
-Елоїза тут. -Сховайся в кабінеті.
«Тепер я можу впевнено заявити:
паризькі жінки — одні з найпрекрасніших у світі.
Яке щастя бути в їхньому оточенні
на обсаджених деревами вулицях Маре,
у чарівних кафе вздовж Сени, коли місто застигає,
наодинці вночі».
«Лиш у такі миті,
коли мої пальці з'єднують лініями веснянки від щоки до ключиці,
або коли дивлюсь, як зоряне сяйво танцює на шкірі,
я чудуюсь, як можна відчувати таку близькість
і таку велику відстань водночас».
Пен.
-Ти це читала? -Ні. Я не хотіла.
-Але взяла й прочитала? -Так, але не варто було.
Ні, не варто було. Це не для стороннього ока.
-Чорт! -Коліне, твоя рука!
-Пусте. -Не пусте. Не рухайся.
Прошу.
Дозволь мені.
Твої записи…
дуже гарні.
Може, поки зробимо паузу.
До вечора?
Авжеж. Дякую за урок.
Якісь прикраси, мем?
А як щодо простого образу?
Не хочете хоча б поглянути?
Можливо, у нас різні смаки в одязі…
але леді Кент точно зналася на коштовностях.
Тебе щось непокоїть?
У нас сьогодні була Пенелопа.
Пробач мені за це.
Але важко знати, як діяти,
коли я досі не знаю, що сталося.
Ми віддалилися.
Так, ти казала.
-Хочеш, щоб і я її відцурався? -Ні.
Я не хочу, щоб її покинув, либонь, єдиний її друг.
Може, просто не вдома?
Звісно.
Як вона?
-Пенелопа? -Ну, мені не потрібні деталі.
Я тільки хочу знати, чи не мучиться вона, чи не… гнітиться.
Ні те, ні інше.
Насправді вона хоче знайти чоловіка цього сезону.
Чоловіка? Пенелопа?
Це так на неї не схоже.
Може, вона змінилася.
Не тебе хоча б, сподіваюсь?
Ні. Я лиш допомагаю їй у пошуках.
А це розумно? А якщо хтось дізнається, що ти їй допомагаєш?
А хто їй допоможе? Вона не має родичів-чоловіків.
Так, але ти ж завидний кавалер.
Може, й найзавидніший, як не дивно.
-Це виглядатиме неправильно. -Так.
Саме тому ми нікому не кажемо.
Ну нарешті вони докладають зусилля.
Так, Ваша Величносте.
Може, аж забагато.
Якби ж глибини твого реверансу вистачило, коли ти дебютувала.
Моя люба,
знай, що я не маю наміру засипати тебе кавалерами цього сезону.
Але, можливо, ти б познайомилася з іншими юними леді,
щоб твоє коло було ширшим, ніж сама лише міс Каупер?
Такий мій план.
Ти серйозно?
Міс Бріджертон. Не бажаєте пройтися з нами?
Залюбки.
Що ж,
і лишилося їх двоє. Привітаємо королеву?
Може, це зачекає?
Леді Денбері згадувала про кавалера, який любить музику?
Навіть кількох.
Почнімо з одного, а там побачимо.
Добрий вечір, містере Бріджертон, містере Бріджертон.
Леді! І ще леді!
Вони почали полювати зграями.
Містере Бріджертон, я ще не бачила вас на танцях.
Що скажеш, брате?
Час потанцювати?
Так.
Міс Стовелл, дозвольте запросити вас на танець.
Містере Денкворт, містере Фінч.
А де ваші дами?
Я загубив свою десь посеред цієї небесної розкоші.
Я відправив свою на пошуки тістечок.
Ваша дружина і є тістечком.
Може, якби ви смакували нею, як смакуєте їжею,
вона вже була б у тяжі.
Для мене Пруденс — як цукерка.
Делікатна і така поступлива.
Містере Денкворт, ви такий… милий.
Піду пошукаю їх.
Тобі хтось казав, що ваша мати страхітлива?
Добрий вечір.
Як твоя рука?
Набагато краще, завдяки тобі.
Вибач ще раз, що читала твої записи. Але ти пишеш так гарно.
І мовби зовсім без зусиль, хоча це так складно.
Я б дуже хотіла почитати ще, якщо дозволиш.
Укладемо угоду?
Я подумаю про це, якщо ти поговориш сьогодні бодай з одним лордом.
Згода.
Кого пропонуєш?
Його. Лорда Базиліо.
Лорд Базиліо — віконт.
А ти — Пенелопа Фезерінґтон. Не забувай.
Він весь твій.
Добривечір, міс Фезерінґтон.
Лорде Базиліо, не помітила вас.
Нічого. Однаково я зараз практикую стриманість.
Життя надто коротке для цього, хіба ні?
Лорде Базиліо, з вами все гаразд?
Він пішов надто рано. Даруйте. Перепрошую.
Пен, що трапилось?
Недавно помер його кінь.
-Жартуєш. -Ні.
Коліне!
Вибач. Я не знав.
Тут точно є хтось не в траурі.
-Галопуємо далі. -Коліне!
Знаєш, коли в мене є розбіжності зі знайомою людиною,
я просто вдаю, що вона померла.
Не думаю, що це можливо з Пенелопою.
Хіба що вдам, що вона привид. Вона була вчора в мене.
Для чого?
Схоже, Колін допомагає їй шукати чоловіка.
А мали з нас бути дві старі діви.
Як скандально з боку твого брата.
І тим більше — для Пенелопи.
Ну, може, вона не вважає тебе мертвою,
але її почуття до тебе явно змінилися.
Може, тобі варто змінити і свої?
Так. Ти права.
Елоїзо, ти маєш якісь особливі таланти, якими хочеш вразити королеву?
Таланти? Ні.
Хіба говорити, що не треба, коли не треба.
Якось хотіла похвалити вчителя французької.
-Натомість назвала його «une chouette». -Совою! О ні.
Містер Бофорт? А він волохатий.
На жаль, у сов пір'я, а не хутро,
тому я б навіть образити бідолаху не змогла, якби хотіла.
Але вчителі не винні, що я не маю талантів.
Не винні, що зі мною стільки мороки.
Думаю, ми знайшли твій талант.
Справді. Тебе надзвичайно цікаво слухати. Не спиняйся.
Містере Бріджертон, ви чудово танцюєте.
Навзаєм, міс Стовелл.
Даруйте.
Тепер ясно, чому в барі так пусто.
Містере і місіс Мондріч, ласкаво прошу у вищий світ.
Я бився на рингу, ризикуючи життям,
але чомусь мене більше лякають
заплановані сьогодні танці й спілкування.
У тебе хоч руки вільні. Я взагалі ледве рухаюся.
У вас обох бездоганний вигляд. І не лякайтеся.
Усім цим цілком можна насолоджуватися,
якщо не пручатися.
Ви, схоже, гарно проводили час з юною леді.
Залицяєтеся?
Ні. Міс Стовелл мила,
але це я, власне, не пручався.
А я не певна, що міс Стовелл сприймає ваш експеримент так легковажно.
Перепрошую. Мушу випити ратафії.
Від вашої ситуації мені ще неспокійніше.
Один танець, і ви подали знак, що шукаєте пару.
Як ми можемо розуміти всі ці правила вищого суспільства,
коли навіть той, хто народився лордом, їх не розуміє?
Бачите цих двох?
Лорд і леді Де Леон.
Вважається грубим танцювати з тим самим партнером так часто,
але вони не можуть стриматися.
Лорд і леді Сінґер.
За правилами не годиться пити більше, ніж раз чи двічі
на цих подіях, але вони такі завжди.
П'яні, як чіп…
і щасливі.
Знаєте, що спільного в цих двох пар?
Вони одружені, як і ви.
Усі ці правила для того, щоб кипів шлюбний ринок.
Але коли ви виконали свою функцію
і знайшли собі пару —
ви вільні.
Франческо, люба?
Лорд Петрі — справжній прихильник музики,
і я чула, що він ще й здібно грає на віолончелі.
Віконтеса-вдова мені лестить.
Любов до інструмента перевершує мої вміння.
Віолончель — прекрасний інструмент.
Це так.
Яка музика ваша улюблена?
Останнім часом слухаю Ріса. Його фортепіанні тріо дуже гарні.
І «Апасіонату» Бетховена. Можу слухати її вічно.
Це доволі… експресивна музика.
Я чув поголос, що Ріс написав тріо, щоб передати свої почуття мадмуазель Людвіґс.
Ви відчуваєте це в музиці?
Іди за мною, люба.
Мені здебільшого подобається прогресія акордів.
Мати в природному середовищі,
завжди спостерігає збоку.
Леді Денбері.
Після помилок Елоїзи торік
я боюся натиснути на ще одну дочку надто сильно,
але й боюся, що без поштовху Франческа вийде за першого ж «нормального» кавалера.
І ніколи не вийде зі свого природного середовища.
Непросте завдання, це точно.
Можливо, найкраще буде залишити її в її природному середовищі.
Підійдіть.
Ходімо.
Може, я вже вагітна. Мушу їсти за двох.
Те, що ти така пихата, не означає, що вас двоє.
Годі.
Чому ви не зі своїми чоловіками, яких я так важко вам шукала?
Створювали б настрій на потім.
Ми з Альбі спали разом до приїзду.
Тихіше! Не тут.
А ти?
Ви двоє…
Ми почали.
Я просто…
Не люблю цього.
Жіноча насолода дещо тонша за чоловічу.
Розумієте, коли він…
проникає…
Проникає?
Проникає куди?
Чим же ви з містером Фінчем займаєтесь?
Ми цілуємося,
а тоді він видає дивний звук
і йде міняти бриджі.
А він їх не знімає?
-Звісно, що ні. -За що мені ця нескінченна кара?
Мене втомили дівиці, що щоразу пнуться передо мною зі шкури.
З мене досить. Пора піти на спочинок.
Перш ніж підете…
Ви бачили картину Жерара у задньому покої?
Думаю, вона здасться вам, сказати б,
преблискучою.
Вона йде. А з нами майже й словом не обмовилася.
Нарешті можна об'їстися шоколадом
і забути про чемність. Даруйте.
Ми й талантами не встигли похвалитися.
Може, хтось хоча б чув цікаві плітки?
Зараз нічого не спадає на думку.
Вітаю, лорде Ремінґтон.
Міс Фезерінґтон. Чудовий вечір, чи не так?
Мабуть, так.
Чув, Її Величність ще не обрала діамант,
і це викликало сум'яття серед юних леді.
Мене не обходять пусті плітки.
Воістину, ви розсудливіша за мене.
Я обожнюю пліткувати.
Нічого не можу вдіяти: коли виходить Віслдаун,
я сиджу біля дверей і читаю, щойно її доставляють.
Справді? Мушу визнати, я теж люблю Віслдаун.
Ви читали пасаж про економку леді Картер?
Що її вкрала Леді Гоутон,
і тому запрошення леді Картер відкликали?
-Гарного вечора. -Мілорде.
Коліне, лорд Ремінґтон захотів завітати до мене завтра.
Це чудово.
Він тобі подобається?
Мені було приємно. Навіть дуже.
Упевнений, йому також.
Не годилося міс Фезерінґтон приймати його допомогу.
Як на мене, це жалюгідно.
Це мило з його боку, але, мабуть, занадто.
Я не повірила…
Їй кінець.
Вибачте, про що ви шепочетеся?
Містере Бріджертон, нам цікаво, чому такий достойний джентльмен, як ви,
допомагає діві знайти чоловіка.
Та ще й такій, що не має жодної надії на успіх.
Насправді це так сумно.
Пен, чекай!
Не можу дочекатися, що про це напише леді Віслдаун.
Це точно стане головною темою наступного номера.
Елоїзо! Ти комусь сказала, що я допомагаю Пенелопі?
Ні, я не хотіла…
Тобто сказала?
-Я довірилася Крессиді. -Бо їй можна довіряти?
Чому ти проміняла Пен на Крессиду —
я ніколи не зрозумію.
Що могла зробити Пен, щоб заслужити такого ставлення?
Це було неперевершено.
Даруйте, Ваша Величносте. Я перепочивала від балу.
Бо втішаєтеся своїми зусиллями.
Хтось, хто виступає не для мене,
а для себе.
Браво.
Можна навіть сказати: «Блискуче».
Міледі.
Вілле, що ти робиш?
Хіба ти не маєш спати у своїй спальні?
Я не хочу спати.
Принаймні поки що.
А коли захочу, то спатиму тут,
зі своєю прекрасною дружиною.
А не сам у холодній, пустій кімнаті.
Ти чув місіс Кханну. Так не заведено.
-Ми не можемо… -Ні, можемо.
Ми можемо робити, що хочемо, Алісо. Тепер це наше життя.
Ми — подружня знатна пара.
Наш син знатний.
Наша сім'я знатна.
Думаю,
я чомусь боюся, що зроблю щось не так,
і вони все відберуть.
Ми користувалися перевагами,
але дотепер на все заробляли працею.
І… мені не йде з голови думка…
-Чим ми на це заслужили? -Нічим.
Як і всі інші віконти, графи й барони.
Абсолютно нічим.
Але все це — наше, тож насолоджуймося.
Більше не будемо церемонитися. Чи спати в окремих спальнях.
Чи носити старий одяг леді Кент.
Геть одяг леді Кент.
Геть одяг.
Але…
прикраси я залишу.
Оце я розумію.
При світлі місяця
вночі легко хибно відчути себе в безпеці.
Можливо, тому обидві сестри Фезерінґтон
вислизнули вчора раніше зі своїми чоловіками.
Але ніколи не можна забувати, що, незважаючи на покров ночі,
за нами повсякчас стежать.
Добрий вечір, леді Денбері. Вам лист, мем.
Дякую.
Вибачте, що потурбував.
Повідом місіс Волш.
У нас будуть гості.
Ми знаємо про юну леді, яка безперечно хотіла б,
щоб її плани під цим покровом і лишились.
Пенелопа Фезерінґтон, настільки впевнена,
що не знайде чоловіка самотужки,
заручилася допомогою містера Коліна Бріджертона.
І хоч ми й знали, що шанси міс Фезерінґтон на шлюб були вкрай мізерні,
цей недавній скандал
точно зведе нанівець будь-які її надії.
Елоїзо. Ось ти де.
Ти цього хотіла?
Я не розумію, про що ти.
Усі плітки неминуче опиняються в хроніці Віслдаун.
Ти ж знаєш.
Може, ти цього й хотіла,
коли розкрила таємницю, яку я тобі довірила.
Чи ти не можеш не бути жорстокою?
Я не розкривала твою таємницю.
Але бачила, як міс Лівінґстон
крутилася поблизу і потім шепотілася.
Ти вчинила нерозсудливо, коли розповіла мені.
Якби ти справді покінчила з цією дружбою,
то не хотіла б пліткувати.
Дякую, що непокоїшся про мою жорстокість,
але, може, тобі варто знайти люстерко,
а не дивитися на мене.
Ти це бачила?
Скажи, що це неправда.
Не можу.
Ох, Пенелопо.
Як ти могла бути такою необачною?
Наша сім'я і так уже натерпілася від надмірної суспільної уваги, а тепер це?
-Безглуздо було просити… -Безглуздо мати нереалістичні очікування
щодо своїх можливостей.
Я думала, ти купила ті сукні просто заради розваги,
а не тому, що щиро вірила,
що знайдеш чоловіка на третій рік після дебюту.
Незаміжнє життя — не таке й погане.
Повір, чоловіки не варті тих проблем, які можуть спричинити.
Авторка цієї хроніки не здивується,
якщо міс Фезерінґтон захоче повернутися
до знайомих їй тіней раз і назавжди.
Міс.
До вас гість.
Що ти тут робиш?
Я підкупив її, щоб дала нам час.
Мав перевірити, як ти.
-Ти читав Віслдаун. -Жахливо таке писати.
Писати про таке — її робота.
Було б підозріло, якби не написала.
По правді, я сама винна.
Сумне, дурне дівчисько, яке вірило, що має шанс на кохання.
Не кажи такого.
Можливо, повернення до тіней — це на краще.
Зрештою, легкий присмак світла
може викликати найнебезпечніше почуття.
Надію.
А коли надію втрачено, леді може стати безрозсудною.
Коліне…
можна дещо попросити?
Звичайно.
Ти міг би…
мене поцілувати?
-Пенелопо… -Просто так.
Я нічого від тебе не чекатиму через це,
але я у відчаї, досі нецілована, і хтозна, чи й буду коли.
Я можу померти завтра…
-Ти не помреш завтра. -Але можу, і це мене вб'є.
-Ти ж уже будеш мертва. -Я не хочу вмирати нецілованою.
Будь ласка.
Коліне.
Дякую.
Переклад субтитрів: Юрій Бик