Colin!
Köszönöm, hogy fogadsz. Bocsánat, hogy éjjel zavarok,
de azonnal jönnöm kellett.
Mi az?
Pen, én…
Szemhunyásnyit sem aludtam, egy falatot sem ettem.
Az utóbbi napokban nem jönnek a számra a szavak.
Minden gondolatom egy dolog tölti ki.
Éspedig?
A csókunk.
- És te. - Én…
Én ugyanígy érzek.
Csak te jársz az eszemben.
Colin!
Megérte, csak hogy lásd a ballont?
Leestem a tetőről, mielőtt megláttam volna.
Mondd el újra, pontosan mit is mondott neked a királyné!
Megint, mama?
„Csodás volt. Szikrázó! Brava!”
Azért kérdezem, mert fontos.
Ha a királyné a kegyeibe fogadta, ő választ neki udvarlót. Ez sorsfordító.
Kivel mész először táncba, nővérem?
Talán ábécésorrendben haladok.
- Üdv! - Későn keltél.
- Igen? - Nem tudtál aludni?
Dehogynem!
Remekül aludtam.
Amint a párnára hajtottam a fejem,
abban a pillanatban teljes sötétség borult rám.
Álom sem bolygatott.
Gratulálok!
Bátyám! Tudom, említenünk sem szabad,
de kedves tőled, amit Penelopéért tettél.
Megvárja, míg szemétbe kerül a Whistledown,
hisz jól tudja, neki azt tilos olvasnia.
Sajnálatos, hogy megírta,
vagy inkább hogy tudomást szerzett az ügyről.
Elnézést!
Nos, Penelope szerencsés, hogy ilyen barátja van, mint te.
Igen.
Igen, ő…
nos, ő igen kedves ismerőse
a családunknak, természetesen.
Mondd, jól vagy?
Soha jobban!
A BRIDGERTON CSALÁD
Kedves, drága olvasó!
Az emberiség számos rendkívüli tettet vitt már véghez,
hogy versenyre keljen a természettel.
Hajót ácsolt, hogy bejárja a világot,
felhőket ostromló kastélyokat épített,
és most irdatlan ballonnal tör az ég felé.
Ám a mi elsőbálozóink hiába brillíroztak Sarolta királyné előtt,
érdeklődését csupán egyetlen szerencsés hölgy keltette fel.
A férfi, akihez Miss Francesca nőül megy,
legyen gazdag, legyen jóképű,
és legyen magas rangú!
Mit szól Lord Deblinghez?
Hallom, feltett szándéka idén megnősülni.
Lord Debling ideje felében a természet csodáinak hódol,
a másik felében meg beszél róluk. Sótlan alak.
Legyen elszántság abban a dobásban, Lady Danbury!
Megbocsásson, felség! Elkalandoztam.
Üzenetet kaptam, hogy nem kívánt látogatóm érkezik.
Óhajtja, hogy a királyság legtávolabbi zugába száműzzem az illetőt?
Ugyan! Nem méltó erre pazarolnia az idejét.
Inkább vessük ki a gondolataink közül!
És noha más ifjú hölgyek felcsipegethetik,
kiket Miss Francesca hátrahagy,
jobb, ha valamit észben tartanak.
Nagy mélységbe zuhanhat, ki az egekbe tör.
Kizárt, hogy én várandósan pocakot eresszek.
Nekem mindig kecses alakom volt.
Nem a plusz súlytól lesz az a pocak,
hanem a kisbabától.
Hogy? Úgy érted, hogy a kis feje meg teste akkora odabent?
- Ez biztos? - Ne aggódj!
A te kisfiadat egészen biztosan arany gólya hozza majd.
Biztosan fiuk lesz, mama?
Egy hét remeteség után ennyi a mondanivalód?
- Varley! Egy szóra! - Igenis!
De előbb szólnék, hogy látogató jött Miss Penelopéhoz.
Eloise!
Feltűnt, hogy egy ideje kerülöd a társaságot.
Nem kellemes, ha Whistledown célba vesz, igaz?
Nem, valóban nem.
Meglehetősen kemény volt veled.
Talán szükségtelenül.
Fura lett volna, ha szó nélkül hagyja az ügyet.
Félek, az én hibámból tudódott ki a dolog, de tudnod kell, hogy nem volt szándékos.
- Akkor sem vetném a szemedre. - Nem akartam.
Van kedved bejönni?
- Van pár új könyvem, amelyek… - Nem.
Köszönöm.
Vár egy barátom.
De kívánom, találj rá arra, amit idén keresel.
Akár Colinnal, akár nélküle.
Szép napot!
…vele?
Egyetértek, drágám. És itt?
Szép napot!
Jó újra látni!
Igen, én is örülök, hogy újra látlak.
És bocsáss meg, hogy nem kerestelek fel korábban!
- Jobb, hogy nem tetted. - Jobb?
Hát nem?
De, jobb.
A leckéknek immár vége.
Egyetértek.
Remek.
Csak hogy értsem, pontosan miért gondolod így?
- Amiatt, ami kettőnk között történt? - Nem.
Olyasmi nyilván nem is történik köztünk többé.
- Nyilván. És bocsánat… - Bocsáss meg, hogy megkértelek!
Ne kérj bocsánatot!
- Megtetted. - Igen, de…
Igen.
A leckék.
Azt mondtad, nem folytatódhatnak.
Úgy van.
Whistledown megírta. Szégyent hoztam magamra, a családra.
- Ha folytatjuk, besározom a tiédet is. - Igen, ez nagyon is… észszerű.
Tán jobb lenne, ha nem is érintkeznénk.
Ó, hogyne!
- Jobb nem eljátszani az esélyeimet. - Az esélyek fontosak.
Igaz, mostanra aligha maradt esélyem.
- De mindent meg kell tennem. - Igen, úgy van.
Nos hát…
én megyek is, nem tartalak fel.
- Megyek én. - Ó, Penelope! Én…
Remélem…
Vagyis inkább sok boldogságot kívánok neked.
Köszönöm.
A sok kedvességet.
Ha megkérnek, az a te érdemed lesz.
Szerintem még kiderülhet, hogy ő a szezon legjobb partija.
Számomra egyenest rokonszenves, hogy szívén viseli a természetet.
Hogy szívén viseli, az egy dolog. De ez a mánia aggasztó.
Azt beszélik, nem eszik mást, csak zöldségeket.
Lord Deblingnek nem titkolt szándéka, hogy idén megnősül.
És úgy hallom, a birtoka igen tekintélyes.
A férfi, aki madarakkal cseveg?
Cressida! Tudod, mit beszélnek majd rólad, ha idén sem mész férjhez?
Ha nem találsz magadnak férjet,
akkor apáddal kénytelenek leszünk kiházasítani.
Milyen tekintélyes is pontosan a birtoka?
Jól szórakozik ma este, uram?
Jobban, mint ők, az bizonyos.
Én szívesebben lennék ragadozó, mint préda.
Milyen kár, hogy a nővéreid nem értek rá.
Velük több mindenki mögé tudnál elrejtőzni.
Nem maradhatok örökké a szobámban. Ha jön egy új botrány, elfelejtenek.
Rendben van, csak ne kelts nagy feltűnést!
Látom is, melyik sarokban rejtőzöm el.
Ha bárki engem keresne, én itt sem vagyok.
Tudnod kell, hogy beszéltem Penelopéval.
Igen?
Mit mondott neked?
Nos, bocsánatot kértem, amiért szétkürtöltem az ügyeteket.
Ó, értem.
- Köszönöm. Bocsáss meg! - Én…
Úgy látom, a királyné kegye megtette varázsos hatását.
De mennyire! A szalonunk egész héten nyüzsgött.
Pontosan kik jártak ott?
Harvey báró, Lord Godwin, Mr. Ford.
Épp, ahogy sejtettem.
Előbb az alacsony rangú urak páváskodnak körbe, majd ha levonultak,
mindig előlépnek az igazi nemes lordok.
De az is meglehet, hogy ha úgy érzi, készen áll rá,
maga őfelsége mutatja majd be
mind közül a legrangosabb uraságnak.
Talán épp egy családi jó barátnak.
Így volt ez Daphnéval és a herceggel.
De ahogy neki, neked sem kell ahhoz menned,
akit őfelsége választ.
Egyszerűen a szívedet kell követned.
Gondoltam rá, hogy talán őfelsége bemutat valakinek.
Úgy hiszem, jobb udvarlót nem is találnék.
Azért, mert így könnyebb?
Mert bízom őfelségében.
Lady Bridgerton, Lady Danbury!
Miss Francesca! Örvendek, hogy látom. A nevem Lord Cutbill, a gróf.
- Miss Featherington! - Uraim!
Jól mulatnak ma este?
Új oktatót keres, aki segít férjet fogni önnek?
Sok sikert mindkettőhöz!
Mrs. Mondrich!
Hölgyeim!
Bridgerton!
Mr. és Mrs. Mondrich!
Nahát, milyen előkelően festenek mindketten ma este!
Ugye?
A tanítványát bírálja épp?
Látom, a szép vagyon és a jó ízlés mellett
a pletyka is beférkőzött otthonukba.
Ezért ne hibáztasson! Whistledown lapja a legjobb tankönyv.
De míg az úri körök szerint tette botrányos,
szerintem inkább igen előzékeny.
Sőt, gáláns.
A jó ember ismérve, hogy segít rászoruló barátján.
És az ön jószívűségének hála
biztosan hamar talál férjet magának.
Igen.
Ez lenne az üdvözlendő kifejlet, természetesen.
Örömömre szolgálna, igen!
Kitűnő!
Lady Danbury! Mondja, hogy van?
Jól van? Minden rendben? Vagy…
Egy pillanat!
Átlátszó a viselkedése, Mr. Bridgerton.
Engem használ pajzsként a mohó mamák vizslató tekintete ellen.
Bocsásson meg!
De úgy tűnik, bevált a fortély, ezért fogadja hálámat is!
Nos, akkor megkérem, hogy hálája jeléül
vezessen körbe a teremben.
Nekem is jól jönne némi szórakozás.
Megtisztel, hölgyem!
Jó estét, Miss Featherington!
Jó estét!
Élvezi a rendezvényt?
Roppantul. Hát ön?
Kiváltképp.
Eltekintve attól, hogy úgy érzem magam, mint valami préda.
Ezért jött a rejtekhelyemre?
Isten hozta!
Bár zugomat számkivetett csődtömegeknek tartom fenn.
Kivetne egy űzött vadat?
Szánalomból másnak sajnos nem jut.
De rossz híremmel készséggel megfertőzöm.
Förtelmes bűnt követhetett el.
Én nem eszem dögök húsából,
és már e bűn miatt is épphogy megtűrnek.
- Ön nem olvassa a Whistledownt? - Nem.
Talán önről is írt?
- Bizony. - És miről írt vajon?
Hogy partiképes jó barátomat kértem, segítsen férjet fogni.
Szavamra!
- Ez szép! - Hogy balga voltam?
Hogy mert elszakadni a nyájtól,
bár ezáltal célponttá válhatott.
Akárcsak ő.
Ő már halott.
Igaz.
De legalább itt lehet a partin.
Még ha ily unalmas is.
- Bocsásson meg! Ez illetlenség. - Ne szabadkozzon!
Sőt, bevallom, nyíltságát rendkívül üdítőnek találom.
Döntésre jutottam afelől, ki legyen a férjem.
Pompás! És az illető tud róla, hogy te leszel a neje?
Lord Debling.
- A természetbúvár? - Mért ily meglepve kérded?
Csak mert téged hidegen hagy a természet.
Az állatvilág. Neki pedig mindkettő szívügye.
Nekem nagyon kedvesek az állatok.
- Imádom a szőrmét. - Neki ne említsd!
Kímélj meg a részletektől!
De nem…
Penelopéval csevegett tegnap este hosszasan?
Penelopéval? Ugyan, Eloise!
Én ugyanúgy jót akarok neki, mint te,
de biztos vagyok benne, hogy Lord Debling szemében
ő is csupán egy sérült kis jószág, aki védelemre szorul.
Ez is azt bizonyítja, milyen jó férjem lesz.
Talán. De figyelmeztetlek,
Penelope nem oly gyámolatlan, mint hinnéd.
Ahogy én sem.
Nem mindenkinek adatik meg a te támogató családod.
Én ezt tán csak házasság révén tapasztalhatom meg.
Lord Debling jó természetű,
és ami a legfőbb, én választottam őt.
Segítesz nekem?
Van természetrajzi könyvem, kölcsönadhatom.
Tökéletes.
Anyám öt fiút szült, és mindig ezt itta.
Kivéve, amikor én jöttem.
Gyerünk! Hajtsátok fel!
Ezt nem mondod komolyan. Ez bűzlik, mint…
a záptojás!
Ne bohóckodj már! Mindketten fiút akartok szülni, ugye?
Érezhetnek majd egy kis gyomortáji nyomást.
- Nem is olyan pocsék. - Meglepően édes.
Az éjjeliedényt!
Jöjjenek, jöjjön mindenki!
Nézzék, ahogy az ember megpróbál repülni,
soha nem látott magasságokba emelkedni!
Én nagyobbra számítottam.
Hát ez hatalmas!
Úgy van.
És most, hogy jobban vagy,
bármikor készen áll, hogy a mennybe repítsen.
Ezek miről beszélnek?
Úgy tűnik, lázba hozta őket a ballon.
Ki hitte volna?
Egy nap léghajós leszek!
- Azt úgy hívják: aeronauta. - Téged meg úgy: tudálékos.
Később kipróbálod, igaz?
- Elnézést! - Hogyne.
…mindenki! Nézzék, ahogy az ember megpróbál repülni…
Mustráld a süteményeket, így nem keltünk gyanút.
Rendben.
Kimerítő.
Attól tartok, túl édes.
És hogy vagy?
Jól vagyok.
Meglepően jól.
Lord Debling kezdett érdeklődni irántam.
Nekem is feltűnt a Stowell-házban.
Beváltak a leckéid.
Kedvetlen voltam.
Olyannyira, hogy már egyáltalán nem érdekelt,
miként vélekednek rólam, így egyszerűen önmagamat adtam.
Érzel bárminemű vonzalmat iránta?
Még nem tudom.
De úgy tűnik, szilárd a jelleme.
És külsőre sem kellemetlen.
Köszönöm.
Cukros lett az arcom?
Nem.
Már letörölted.
Szoríts nekem!
Sok sikert!
Most már feszesek!
Utánaolvastam a mókás kis madárnak a könyvben, amit adtál.
Igazából bájos jószág.
Milyen szomorú, hogy kihalás fenyegeti!
Az óriásalka? Egy jó tanács. Lord Debling nem örülne,
ha élete munkáját mókás kis madárnak neveznéd.
Remélem, madarakról beszélne inkább, mint ballonokról.
- Bár mindkettő repül. - Az óriásalka nem repül.
Miss Cowper! Miss Bridgerton!
Szép napot kívánok!
Bámulatos a ballon, ugye?
Ült már valaha hőlégballonon?
Még soha.
Kedves tájaim oly messziek, hogy onnan ezzel
lehetetlen lenne a visszatérés. Arrafelé nincs civilizáció.
Van bármi oka, hogy menekülne a civilizációból?
A természet szépsége szólít.
A sok csodás teremtmény.
Egy hely, ahol családom sosem talál rám.
Nem jön ki jól velük?
Közéjük beilleszkedni olyan, mint egy tevét áttuszkolni
a tű fokán.
Ezt nem erőltetném, inkább úgy döntöttem, saját utamat járom,
tőlük minél távolabb.
Nem tudom, ez érthető-e.
Tökéletesen érthető.
Miss Featherington!
Itt vagyunk!
Uram!
Nem akarok tolakodni.
Ugyan már!
Újabb útra készülök, ahová csak csapatom kísér el.
Ne fosszon meg társaságától, míg élvezhetem!
Semmiképp!
Eloise!
Mi is az a madár, amiről áradoztam neked?
Óriásalka.
Épp azon munkálkodom, hogy az óriásalkát megmentsem a kiirtástól.
Igen veszélyeztetett.
Tudom. Ez rettenetes.
Egy életre választanak párt.
- Ez annyira megható! - Megható.
Imádom a madarakat!
Magam is.
De nem gondolja, hogy a legszebb madarak
néha épp a leghétköznapibbak?
A veréb sem megvetendő.
Úgy vélem, igazat szól.
Igen, hölgyek és urak! Megérkezett!
Itt a Hawkins-ballon!
Bridgerton!
Tudtam, hogy ma itt lesz, hogy csodálja az emberi leleményt.
Imádja az újdonságot.
Ez lenne az oka, hogy felcsapott házassági tanácsadónak?
Azzal felhagytam.
Immár visszatértem.
Mássz fel, kapd el a végét!
HUMPHREYS' CUKRÁSZAT
Miről diskuráltatok?
Nos, épp most hívtak meg egy vadászatra.
Igazán elemedben vagy, szívem.
Kezdem otthon érezni magam ebben a világban.
Habár a klub nagyon hiányzik.
Be-bejárok, de az más, mint ott tölteni az estét.
És a sok rendezvény! Hiányzik az otthoni esték nyugalma.
Muszáj elmennünk a mai a bálba?
Mi a szabály?
Azt tehetünk, amit csak akarunk.
Felettébb csábítóak.
- Köszönöm. - Én is.
Hozzák közelebb a gyerekeket,
hogy alaposan szemügyre vehessék a tudomány e csodálatos látványosságát…
A hő és az égés folyamata a titka.
- Az hajtja hát? - Igen, felfújódik…
Találtam egy erősebb, ám könnyebb anyagot,
és azzal a levegőben tudnék maradni
akár két órán át is.
Két órán át?
Tudja, egy vitorlás hajó elviszi akár egészen Amerikáig.
És még kormányozni is lehet.
Ha lehet, ha nem, alkalmas jármű lehet arra,
hogy meglépjünk a buzgó mamák elől.
Bocsásson meg! Azt hittem, hogy ön…
Férfi?
Miért? Egy hölgy nem érdeklődhet a mérnöki tudományok iránt?
- Mire jó egy ilyen ballon, Lord Hawkins? - Elnézést, de ez a sátor is egy ballon?
Mert felvetéseik légből kapottak.
E férfi leleménye a gyakorlati fejlődés előmozdítója lesz.
Én ide egy eredeti elme gondolataiért jöttem,
nem a maradi kételkedők unásig ismert kórusát hallgatni.
Köszönöm, hölgyem.
Nos, igen…
Hozzáfűzne még valamit, vagy…
Nem. A világon semmit.
Én csak élvezem az előadást.
És azt is élvezem, ha megismerhetem mások szenvedélyét.
Mármost említettem…
Miss Francesca, felség.
Miss Francesca,
szeretném, ha megismerné egy nagyszerű barátomat.
Lord Samadani Bécs városában él,
de Londonba invitáltam, csak hogy megismerkedhessenek.
Rangját tekintve márki.
Uram!
Miss Francesca!
Sokat hallottam már önről.
- Remélem, nem okozok csalódást. - Egészen biztosan nem fog.
A vonzalom első szikrája.
Oly felvillanyozó, nem igaz?
RENDKÍVÜLI ÚJDONSÁG A HAWKINS-BALLON
Amikor csak tehetem, a szabadban időzöm.
Sőt, remekül alkalmazkodom
a természet világához és minden csodájához.
Valóban, Miss Cowper?
Én is!
Szintúgy.
Jobban vonz a természet világa, mint a természetellenes közeg.
Semmit sem imádok úgy, mint…
a füvet.
És mit kedvel annyira fűben, Miss Featherington?
Hogy olyan…
zöld.
Csakugyan meglehetősen zöld.
Igen. És mikor történt ez?
Nagyjából talán hat vagy hét hónappal ezelőtt, azt hiszem.
Az a Debling fickó igazi csodabogár, nemdebár?
Sajátos az érdeklődési köre, igaz.
De a személyében nem látok kivetnivalót.
Bár a zöldségek iránti rajongása zavarba ejtő.
Igaz. De akkora vagyonnal, mint ami neki van,
megengedhet magának bármilyen különcséget.
A Franciahonban megismert kertészekre emlékeztet.
- Ha jól tudom… - Ez vajon normális?
- Kösd meg itt! - Pokoli erősek a széllökések!
- Veszettül süvít! - Fogd meg! Fogd a vezetőkötelet!
- Jó. Rögzítsd, ahogy tudod! - Hozd át ide!
- Na, mit lát? - Nos…
HYDE PARK – EGY SHILLING
Felélénkült kissé, igaz?
MOORE'S JÁTÉKSZEREK
Csak egy shilling.
Nem bánja, ha veszek egyet?
Biztos, hogy itt kell ezt csinálni? Annyira szeles az idő!
Ajkaid érintésére vágyom. Sosem voltál még ennyire… szélfútta!
Ez bók akart lenni talán?
- Igen. - Várj!
Hogy fest a szettem?
Hű! Fogd meg!
Tartsd!
Nem megy! Elszabadult!
Ugorj ki!
Segítsenek! Most!
- Segítsenek! - Elfújja!
Jöjjön minden férfi! Gyorsan!
Húzd!
Szent ég!
Miss Featherington!
Húzd!
Egy, kettő, három! Húzd!
Tartsák erősen!
- Fogja le! - Tessék, uram!
Elereszthetik!
És Hawkins felemelkedett az égbe!
Bravó!
- Szép volt, Bridgerton! - Az!
Ez remek volt!
Ön igazi hős!
- Közös munka volt. - Olyan erős!
Lenyűgöző, Mr. Bridgerton!
Hihetetlen volt!
Nos,
ez izgalmas közjáték volt, nem igaz?
Szerencsére nincs sérült.
Hacsak nem én.
Mi történt?
A bokám! Talán megüthette egy kötél.
Jöjjön!
Keressünk ülőhelyet!
LORD ÉS LADY HAWKINS AZ INNOVÁCIÓK BÁLJA – 1815
Ma este te vagy a kísérőm?
Inkább pajzsként tekintek rád.
Köszönöm.
Neheztelsz még rám?
Nem, Eloise! Nincs harag.
Csak a gondolataimba mélyedtem.
Egy férfi is ábrándozhat! Nem igaz?
Ez az öné, nemde?
Köszönöm.
Hála az égnek, a téma immár Mr. Bridgerton és a ballon lesz,
nem pedig ti ketten.
Igen, mama.
Lady Featherington! Bemutathatom a szerkezetet,
amit Sir Humphry Davy lámpának keresztelt?
Nem.
Feltétlenül táncolnod kell Lord Deblinggel.
Tudom, anya. Igyekszem.
Talán zordnak tartasz, Cressida, de…
ha tudnád, apád milyen keménykezűen bánik velem!
Megfelezte a járandóságunkat.
Meglehet, e ruhákat kétszer kell viselnünk a szezonban.
Mr. Bridgerton!
Lenyűgöz a hősiessége!
Ugyanilyen hősies a táncparketten is?
Lord Debling, még egyszer köszönöm, hogy segítségemre volt a bajban.
A legnagyobb örömmel, Miss Cowper.
Most már jól van?
Veszettül sajog a bokám.
De a tánctól ez még nem tart vissza.
Elképzelték már az esküvőjüket?
- Hogy mit viselnek majd? - Hogyne. Részletesen elterveztem.
Nagyon örülök, hogy őfelsége összeismertetett minket.
Hisz van egy pompás közös vonásunk: nekem is hét testvérem van.
A hét valóban kirívó szám. Önnek sem lehet egy perc nyugta sem.
Valóban nincs.
A családom a mindenem, de…
magányos miliő néha a nyüzsgő családi kör, nemde?
Szerintem épp ellenkezőleg.
Sőt, magam is legalább nyolc gyerekre vágyom,
hogy otthonomat mindig betöltse a gyerekzsivaj.
Bocsásson meg egy percre!
Micsoda csibész maga!
Elnézést!
Igen, úgy van.
A kesztyűje párját keresi?
Nem. De köszönöm korábbi segítségét.
Nos, azt hiszem, vérbeli hős vagyok.
Épp a lányomat keresem.
Ismerős ez az érzés. Az enyémek már mind kirepültek.
Eljön az a nap is?
Nem, azt hiszem, soha.
De a fészek pusztán ág és levél.
Otthonná a gyerekek teszik,
és ők mindig ott lesznek, ha a szívünkben velünk jönnek mindenhová.
Nem rémlik korábbról az arca.
Marcus!
Hát itt vagy!
Látom, megismerte az öcsémet.
Az öccse?
Lord Marcus Anderson.
Végre hivatalosan is megismerhetem.
Violet Bridgerton. Lady Bridgerton, az özvegy. Az egykori.
Igen, Marcus nemrég érkezett városunkba.
Látogatóba jött.
Nem tudtam, hogy van fivére.
Nos, üdv Mayfairben, Lord Anderson!
Köszönöm.
Máris csodásan érzem magam itt.
Olyan fülledtség van odabenn!
Igen, szörnyen fullasztó.
Jó estét!
Jó estét, uram! Bocsásson meg, én csak…
Némi csendre vágyott? Magam is azt kerestem egész este.
Netán élvezhetnénk együtt a csendet?
Kérem, bocsásson meg!
Újfent üdvözlöm!
Meglep, hogy itt találom.
Elvégre a bálterem a mamák kedvenc vadászterülete.
Épp azért merészkedtem
e baljós mama- és viperafészekbe, hogy lássam önt,
remélve, hogy végre illőképp is bemutatkozhatunk egymásnak.
Benedict Bridgerton.
Ó, tudom ám, hogy hívják.
Mindenki önökről beszél, a nap egyik hőse volt öccse oldalán.
Őszintén lenyűgözött.
Csak nem azt mondja, hogy attól enyhült meg irántam,
hogy szimplán megrángattam egy kötelet?
Ez megdöbbent.
Olyan nőnek gondolnám, aki a nyers erőnél többre tartja az észt.
Nos, rosszul ítélt meg.
Nagyon is lenyűgöz a nyers erő.
Sőt, többre tartom, mint az üres fecsegést.
Lady Tilley Arnold.
Lady? Hát férjnél van?
Csak voltam.
Özvegy vagyok.
Nos, őszinte részvétem.
Köszönöm.
Gyászoltam sok éven át,
és nem sietek új férjet találni,
szóval ne féljen, nem akarom tőrbe csalni.
Nem félek öntől.
Nos, ez bizony hiba.
Mr. Mondrich!
Még ön vezeti ezt a bárt?
Lord Garrett! Úgy van.
Jöjjön, igyunk! A közelgő vadászatra!
Nagy várakozással tekintek elébe.
Mr. Mondrich! Ha az úri társasághoz akar tartozni,
tudnia kell: le kell mondania erről a helyről.
Az úri körökben senki nem dolgozik.
Ha az elit tagja vagyok, akkor nem tehetem szabadon, amit akarok?
Mindennek van határa.
Ha úgy lő, ahogyan italt tölt, remélem, látom majd a vadászaton.
Bátor…
Úgy van, Mr. Bridgerton. Honnan merít ennyi bátorságot?
Nos, úgy vélem…
ott van az mindannyiunkban.
Ha őszintén vállaljuk önmagunkat és érzéseinket,
bármire képesek lehetünk.
Elnézést, hölgyeim!
Lord Debling!
Miss Featherington!
Ugye nem botlott több elszabadult ballonba?
Eleddig nem.
Ha megbocsát, Miss Cowpernek viszek italt.
Lord Debling!
Félek, nem voltam őszinte önnel.
Parancsol?
Amit a…
fűről mondtam.
Nem rajongok érte.
Nem vetem meg, de szívesebben tartózkodom bent.
Értem.
Akinek ma korábban mutattam magam…
Nem önmagamként viselkedtem.
De véget vetnék a színjátéknak.
A valódi énem élvezi a társaságot és a pletykát,
ha el is bújik olykor az estélyeken.
A valódi énem inkább olvas, mint a természetet járja,
szereti figyelni a madarakat, de inkább csak az ablakpárkányról, és…
a valódi énem most épp túl hosszan magyarázkodik.
Hány énje is van pontosan?
És hol rejtegeti őket?
Önt nem zavarja,
hogy nem kívánok folyton a vadonban csatangolni?
Egek, dehogy!
Ha másról sem beszélnék, többé nem hívnának meg sehova.
Nem szívesen udvarolnék önmagam női tükörképének.
Olyasvalakit keresek, aki jól ismeri önmagát,
és elfogadja a saját különcségeit, ahogy én is.
És ahogyan szerintem ön is.
- Szerencsés próbálkozás volt. - Ó, igen.
Végre szabad vagy! Rémesen kimerített ez az este.
Mindjárt visszajön.
Biztos vagyok benne.
Talán így lesz a legjobb.
A zöldségdiéta nem való neked.
Colin!
Nem láttad Francescát?
Nem.
Anyám, kérdezhetnék valamit?
Bármit, édesem.
Most, hogy Francescához illő kérőt keresel,
milyen sorsot remélsz neki?
Azt kívánom Francescának, amit magamnak kívántam,
és Anthonynak meg Daphnénak is.
Szenvedélyt, izgalmat, lángoló szerelmet.
Nem azt vallod, hogy a szerelemhez a legjobb alap a barátság?
Dehogynem! Apáddal így kezdődött minden.
Csak hát az ritka, hogy valami barátságként indul,
majd mindkét fél ennél többre vágyik.
Ti honnan tudtátok, hogy az érzés kölcsönös?
Nos, apádnak volt mersze megkérdezni.
Hát…
Remélem, alkalomadtán Francescának is lesz mersze feltenni a kérdést.
Én is ebben reménykedem.
E sorok szerzője úgy véli, az ember minden nagyszerű találmánya
pusztán eltereli a figyelmet arról, ami alapvető természetünk sajátja.
Colin!
Hát megszabadultál csodálóidtól!
Jól vagy?
Van egy kérdésem,
amelyet már régóta fel akartam tenni neked.
Az ösztöneinkről.
A velünk született állati késztetésről, mely ott lapul legbelül
a legkifinomultabbakban is.
Mert amikor elfogynak a szavak…
Colin!
…valódi természetünk mindig győzedelmeskedik.
- Én… - Miss Featherington!
Ez a mi táncunk.
Hogyne, uram.
Mr. Bridgerton!
Úgy tűnik, Lord Deblinget, a természet hívét ösztönei
a szezon legmeglepőbb jelöltjéhez vezették el
Miss Penelope Featherington személyében.
Tán hallucinálok?
Rosszul vagyok.
- Ahogy én is. - Nem, tényleg rosszul vagyok.
De hisz már nem isszátok azt a főzetet!
- Nem is. - Akkor…
Elég annyit mondanom:
e sorok szerzője el van ragadtatva.
Mert ember és természet csatájában,
ez nem vitás, az ember valójában
nem mással harcol, mint önmagával.
A feliratot fordította: Büki Gabriella