A NETFLIX SOROZATA
Hah! Colin!
Köszönöm, hogy még fogad. Bocsánat, hogy éjjel zavarok. De jönnöm kellett. Nem
várhatott.
Hah! Mi ügyben?
Pen! Én…
szemhunyásnyit sem aludtam, nem ettem egy falatot sem. És nem, nem jönnek a szavak a
számra. Minden gondolatom egy dolog tölti ki.
Micsoda?
A csókunk.
És te!
Én ugyanígy érzek. Csak körülötted jár az eszem. Hah!
Hah! Hah! Colin! Hah! Hah! Colin!
Megérte, csak hogy lásd a ballont? Hmm?
-Leestem a tetőről, mielőtt feltűnt volna. -Ó!
Mondd csak el megint, pontosan mit is mondott neked a királyné!
-Megint, Mama? -Kiváló volt! Szikrázó! Brava!
Azért kérdem, mert ha a királyné a kegyeibe fogadta Francescát, akkor ő
választ neki udvarlókat. És ez mindent megváltoztat.
Na, és kivel mész először táncba?
Talán ábécé sorrendben haladok.
-Jó reggelt! -Későn keltél.
Igen?
Üm. Nem tudtál aludni?
Dehogynem! Remekül aludtam. Amint a párnára hajtottam a fejem, rögtön, abban a
pillanatban rám borult a sötétség. Álomtalanul.
Gratulálok hozzá!
Hüm.
Bátyám! Tudom, említenünk sem szabad, de szerintem igen kedves volt tőled, amit
Penelopéért tettél.
Megvárja, míg szemétbe kerül a Whistledown, hisz' jól tudja, neki még
tilos azt olvasnia.
Sajnálatos, hogy Whistledown megírta, vagy inkább, hogy tudomást szerzett az ügyről.
Khm. Elnézést!
Nos, Penelope szerencsés, hogy ilyen barátja van, mint te.
Igen. Igen, ő nos, ő igen kedves ismerőse a családnak, nekünk.
Mondd, jól vagy?
Soha jobban!
Legdrágább, nyájas olvasó! Az emberiség sok rendkívüli bravúrt vitt már véghez,
hogy versenyre keljen a természettel. Hajót ácsolt, hogy világot lásson,
felhőket karcoló kastélyokat épített, és most gigászi ballonnal tör az ég felé. Ám
a mi első bálozóink hiába brillíroztak, Sarolta királyné
érdeklődését csupán egyetlen szerencsés keltette fel.
A férfi, akihez Miss Francesca nőül megy, az legyen gazdag, legyen jóképű és
legfőképp legyen magasrangú.
Mit szól Lord Deblinghez? Úgy hallom, feltett szándéka, hogy idén megnősül.
Lord Debling ideje felében a természetet járja, a másik felében meg beszél róla.
-Sótlan alak. -Hmm.
Legyen szenvedély abban a dobásban, Lady Danbury.
Oh! Megbocsásson, fenség! Elkalandoztam. Üzenetet kaptam, hogy váratlan látogatóm
érkezik.
Óhajtja, hogy a királyság legtávolabbi zugába száműzzem az illetőt?
Ugyan! Időpazarlás lenne! Inkább vessük ki a gondolataink közül.
S noha az ifjú hölgyek felszedegethetik, kiket Miss Francesca hátrahagy, azt azért
ne feledjék, hogy nagy mélységbe zuhan, ki az egekbe száll.
Nem hiszem, hogy én várandósan pocakot eresztek. Nekem mindig kecses alakom volt.
Nem a plusz súlytól nő meg a pocakunk. Hanem a kisbabától.
Hogy? Úgy érted, hogy a kis feje meg teste odabent lesz?
Ez biztos?
Ne nyugtalankodj! A te kisfiadat egészen biztosan arany gólya hozza majd.
Miből gondolod, hogy fiuk születik?
Egy hét remeteség után ezek az első szavaid hozzám?
Ahh! Varley! Egy szóra!
Igen, asszonyom! De előbb szólok, hogy látogató jött Miss Penelope-hoz.
Eloise?
Feltűnt, hogy egy ideje nem jelensz meg a társaságban.
Nem esik jól, hogy Whistledown a tolla hegyére tűzött.
Nem. Nagyon nem.
Meglehetősen kemény volt veled. Szerintem szükségtelenül.
Gyanús lett volna, ha szó nélkül hagyja az ügyet.
Félek, az én hibámból tudódott ki a dolog, de azt tudnod kell, hogy nem volt
szándékos.
-Én akkor sem vetném a szemedre. -Nem akartam.
Hah. Van kedved bejönni? Vettem pár új könyvet, amelyek…
Nem. Köszönöm. Vár egy barátom.
De kívánom, találj rá arra, amit idén keresel.
Akár Colinnal, akár nélküle.
Ó, nahát! Láttad, ki volt?
-Még van képe…! -Nem is tudom…
Szép napot!
Szép napot! Jó újra látni!
Igen, én is örülök, hogy látom újra. Kérem, bocsássa meg, hogy nem kerestem fel
-korábban. -Őőő, jobb így, hogy távol maradt.
-Hogy jobb? -Nem jobb?
De, jobb!
Őőő… Hiszen úgysem lehet több óránk.
Oh. Őőő… Egyetértek.
-Remek. -Üm.
De, csak hogy értsem, miért is nem lehet, pontosan? Talán amiatt, ami kettőnk
között történt?
Nem. Nem amiatt. És, ö… olyasmi nyilván nem is történik köztünk többé.
-Nyilván! És sajnálom, hogy… -Ne! Sajnálom, hogy megkértem.
-Kérem, ne sajnálja! -Őőő, de ön sajnálja.
Igen, de… Igen.
Az órák! Miért nem folytatódhatnak?
Amiatt nem, ami megjelent rólunk a lapban. Szégyent hoztam magamra, a
családomra, ha folytatnánk, besároznám az önét is.
Értem. Igen, mindez érthető.
Még jobb lenne, ha eztán tisztes távolságot tartanánk.
Ó, hogyne!
-Nem szeretném eljátszani az esélyeimet. -Üm. Fontos, hogy legyen esélye.
Igaz, mostanra aligha maradt bármi esélyem. De tovább próbálkozom.
Jó! Helyes! Én…
Nos, hát, őőő, én megyek is, nem tartom fel.
Őőő. Megyek én!
Őőő, Penelope! Én… Remélem… Vagyis, inkább sok boldogságot kívánok önnek!
Köszönöm. A sok kedvességet. Ha férjhez megyek, az az Ön érdeme lesz.
Szerintem még kiderülhet, hogy ő a szezon legjobb partija. Személy szerint kedvelem,
hogy így védi a természetet.
Védeni védheti, de ez a mánia ez aggasztó. Azt beszélik, nem eszik mást,
csak zöldségeket.
Lord Deblingnek nem titkolt szándéka, hogy idén megházasodik. És, úgy hallom, a
birtoka igen tekintélyes.
A férfi, aki madarakkal cseveg?
Cressida! Tudod, mit beszélnek majd rólad, ha idén sem mész férjhez? Ha nem találsz
magadnak férjet, akkor majd apád meg én leszünk kénytelenek kiházasítani.
-Csatlakozzon ön is! -Mégis milyen nagy az a birtok, pontosan?
Jól szórakozik ma este, Lordom?
Jobban, mint ők, az bizonyos.
Én szívesebben lennék ragadozó, mint préda.
Milyen kár, hogy a nővéreid nem értek rá. Velük több mindenki mögé tudnál
elrejtőzni.
Nem maradhatok örökre a szobámban. Majd jön egy új botrány, és elfelejtenek.
Rendben van, csak ne kelts nagy feltűnést!
Jó estét!
Meg is van, melyik sarokban húzom meg magam.
Á! Üm. Ha utánam érdeklődnének, én itt sem vagyok.
Ó!
Khm. Bevallom, hogy beszéltem Penelope-val.
Igen? Miről? Mit mondott neked?
Hogy? Bocsánatot kértem, amiért kikürtöltem az ügyeteket.
-Ó! Értem! Öö… Hálás vagyok. Bocsáss meg! -Én csak… Ó!
Hah! Lám, a királyné kegye megtette varázsos hatását.
De mennyire! Micsoda forgalom volt a szalonunkban a héten!
Ó! És kik jártak ott?
-Harvey báró, Lord Godwin, Mr. Ford. -Ühüm.
Épp, ahogy gondoltam. Előbb a szerényebb partik parádéznak körbe, majd
ha levonultak, törvényszerűen megjelennek az igazi nemes urak. De az is meglehet,
hogy amikor késznek érzi rá, maga őfensége mutatja be mind közül a
legrangosabb nemesnek. Talán épp egy családi jó barátnak.
Így volt ez Daphne-val és a herceggel. De, ahogy neki, úgy neked sem
kell hozzámenned ahhoz, akit a királyné választ. Javaslom, inkább
hallgass a szívedre.
Felmerült bennem is, hogy talán a királyné bemutat valakinek. És hajlok rá,
hogy elfogadjam, jobb udvarlót nem is találnék.
Azért, mert így könnyebb?
Mert bízom a királynéban.
Lady Bridgerton! Lady Danbury! Miss Francesca! Minő öröm, hogy megismerhetem.
-A nevem Lord Cutbill, A gróf. -Üm.
Miss Featherington!
Uraim! Jól szórakoznak ma este?
Új szárnysegédet keres, aki férjet fog önnek?
Sok sikert! Mindkettőhöz!
Mrs. Mondrich!
Hölgyek!
Bridgerton!
Mr. és Mrs. Mondrich! Nahát, milyen bámulatosan elegánsak ma este!
-Ugye, hogy? -Üm.
A tanítványát vizsgáztatja?
Ah! Látom, a szép vagyon és a jó ízlés mellett a pletyka is szerencsélteti
otthonukat.
Ezért nem hibáztathat! Whistledown lapja felér egy tankönyvvel.
Üm.
De míg az úri körök szerint a tette botrányos, szerintem inkább jóságos.
Gáláns! Bizony!
Az igaz jó ember ismérve, hogy segít egy barátot.
És az ön arany szívének hála biztosan egy-kettőre talál férjet magának.
Igen! Én is, nyilván, ezt remélem.
Üm…
Lady Danbury. Meséljen! Hogy van? Mondja! Jól van, minden rendben?
Átlátszó a viselkedése, Mr. Bridgerton. Engem használ pajzsnak, hogy elriassza a
mohó mamákat.
Kérem, bocsásson meg! De, öö, beválni látszik a trükk, így fogadja hálámat is.
Nos, akkor hálája jeléül nyújtsa a karját, és tegyünk egy kört a bálteremben.
-Nekem is jól jönne némi szórakozás. -Megtisztel, hölgyem!
Ühüm.
Jó estét, Miss Featherington!
Jó estét.
Jól szórakozik?
Pazarul. És uraságod?
Szintúgy. Eltekintve attól, hogy úgy érzem magam, mint egy préda.
Ezért jött a rejtekhelyemre? Üdv itt! Bár ez a csődtömegeknek és kitaszítottaknak
fenntartott rész.
Szánjon meg egy sorsüldözöttet!
Szánalmamból másnak sajnos nem jut, de rossz híremmel megfertőzhetem ha kéri.
Förtelmes bűnt követhetett el! Én lemondtam arról, hogy dögök húsát egyem,
és már emiatt is épp, hogy megtűrnek.
Ön nem olvassa a Whistledownt?
Nem szoktam. Talán írt önről is?
Bizony.
És miről számolt be?
Hogy partiképes jó barátom kértem, segítsen férjet fogni.
Szavamra! Ez szép!
Szép nagy balgaság!
Szép nagy bátorságra vall. Hogy mert elszakadni a nyájtól.
Pont, mint ő.
Ő halott.
Igaz. De legalább itt lehet a bálon.
Még ha az ilyen lapos is.
Bocsásson meg! Nem szabadna így beszélnem.
Ne kérjen bocsánatot. Rendkívül üdítőnek találom ezt a nyíltságot.
Végre eldöntöttem, hogy ki legyen a férjem.
-Pompás! És az illető tud a döntésedről? -Lord Debling!
A természettudós?
Mért ilyen meglepetten kérded?
Csak mert téged hidegen hagy a természet. Az állatvilág. Neki pedig
mindkettő szívügye.
Nekem nagyon kedvesek az állatok. Imádom a szőrmét!
Ó, ezt neki inkább ne mondd!
Ó, kímélj meg a részletektől!
No, de nem Penelope-val csevegett tegnap hosszasan?
Penelope-val? Ugyan, Eloise. Igazán, én sem akarom már bántani őt, de hiszem, hogy
Lord Debling szemében ő csupán egy sérült teremtmény, aki védelemre szorul. Ez is
csak azt bizonyítja, milyen jó férjem lesz.
Talán, de figyelmeztetlek, Penelope nem oly gyámolatlan, mint hinnéd.
Ahogyan én sem. Nem mind élvezzük úgy családunk támogatását, mint te. Én azt tán
csak házasság révén nyerhetem el. Lord Debling jó természetű, és ami a legfőbb, a
választottam.
Segítesz nekem?
Van természettudományos könyvem, kölcsön adhatom.
Remek!
Anyám öt fiút szült, és mindig ezt itta. Kivéve, mikor én jöttem.
Jó.
Oah!.
Rajta! Inni!
Nem kérheted komolyan. Ez bűzlik, mint ahh! A záptojás.
Ne kéressétek magatokat! Fiút akartok szülni! Ugye?
Érezhetnek majd egy kis nyomást gyomortájt.
Hah. Ccc. Nem is olyan rémes.
-Meglepően édes. -Ühüm.
-Üm. -Üm.
Bilit ide! Bilit ide!
Jöjjenek, jöjjön mindenki! Nézzék, ahogy az ember megpróbál repülni, soha nem
látott magasságokba emelkedni!
Én nagyobbra számítottam.
Ez irdatlan nagy!
Valóban. És most, hogy már jobban vagy, bármikor készen áll a felszállásra.
-Ezek meg miről beszélnek? -Úgy tűnik, lázba hozta
őket a ballon. Ki hinné?
Egyszer én is léghajós leszek!
Azt úgy hívják: aeronauta.
Téged meg úgy hívnak: tudálékos.
Később még bemész a városba? Vagy inkább maradsz itt kint?
-Bocsáss meg! -Tegyen úgy, mint aki süteményre
vágyik, ne higgyék, hogy velem beszél.
Hogyne!
És hogy van?
Már jól. Meglepően jól. Lord Debling kezdett érdeklődni irántam.
Üm. Ez látszott is a Stowell bálon.
Jó tanárom volt. Kedvetlen voltam. Annyira, hogy már egyáltalán nem érdekelt,
mit gondolnak rólam, és… így magamat adtam.
És érez vonzalmat iránta?
Még nem tudom, de az már kiderült, hogy erős jellem. És a szemnek sem kellemetlen.
Köszönöm.
Talán cukros lett az arcom?
Nem! Öö… már letörölte.
Hm. Drukkoljon!
Sok sikert!
Utánaolvastam annak a vicces kis madárnak, a könyvben, amit adtál. Egészen
aranyos jószág. Milyen szomorú, hogy a kihalás szélén áll.
-A nagy alka? -Üm.
Jó tanács. Ne nevezd Lord Debling élete munkáját vicces kis madárnak.
Remélem, jobban érdeklik a madarak, mint ez a ballon. Bár végülis mindkettő repül.
A nagy alka nem repül.
Miss Cowper. Miss Bridgerton. Jó napot a hölgyeknek. Lenyűgöző a ballon, ugye?
Hah! Próbálta már a ballonozást?
Eddig nem. Oly messzi tájakra vágyom, hogy onnan ezzel lehetetlen lenne a
visszatérés. Oda, ahol már nincs civilizáció.
Üm. Ühüm.
Van konkrét oka, hogy menekülne a civilizációból?
Oh. Hív a természet szépsége. A sok csodás teremtmény. A lehetőség, hogy a családom
sosem talál rám.
Nem jön ki jól a családjával?
Nehezebb közéjük beilleszkedni, mint áttolni egy tevét, keresztül a tű fokán.
Így e kényszerpálya helyett úgy döntöttem, inkább a saját utamat járom, jó
távol tőlük. Nem tudom, ez érthető-e.
Tökéletesen érthető. Hm.
Miss Featherington. Itt vagyunk!
Lordom! Nem szeretnék zavarni.
Ugyan! Hamarosan megint útra kelek kis létszámú csapatommal. Ne fosszon meg a jó
társaságtól, míg részem lehet benne.
Semmiképp!
-Eloise? -Hmm?
Hogy is hívják azt a madarat, amiről meséltem neked?
Khm. A nagy alka.
Épp azon dolgozom, hogy megmentsem a nagy alkát a kiirtástól. Nagyon
veszélyeztetett.
Tudom. Ez rettenetes. Egy életre választanak társat. Szerintem ez oly…
megható.
Madárrajongó vagyok. Én is. Nem gondolja, hogy a legszebbek néha épp a
leghétköznapibbak?
Ne feledkezzünk meg a verébről!
Ühm. Ebben is van igazság.
Igen, hölgyek és urak! Megérkezett! Itt a Hawkins Ballon!
Bridgerton. Tudtam, hogy ma itt találunk, rajongod az emberi leleményt.
Odavagy az újdonságokért? Ez lenne az oka, hogy felcsaptál házassági
tanácsadónak?
-Annak már vége. Immár visszatértem. -Áh!
Ugorj fel, kapd el a végét!
Ott meg mi történt?
Te! Épp most hívtak meg egy vadászatra.
Igazán elemedben vagy, drágám.
Egyre inkább otthon érzem magam ebben a világban. Habár a klub, az nagyon
hiányzik. Be-bejárok, de az nem olyan, mint végigvinni az estét.
Üm.
És sok a bál! Hiányolom az otthoni esték nyugalmát.
Ccc. Muszáj ma este is báloznunk?
Mi a szabály?
Azt tehetünk, amit csak akarunk.
-Csodás alkotások! Inycsiklandónak tűnik. -Köszönjük! Nagyon jó!
Hozzák közelebb a gyerekeket, hogy jól láthassák a tudomány e csodálatos
Köszönöm!
-Látványosságát, a Hawkins Ballont! -A gyerekek állandóan
-fel-alá szaladgálnak, -Ó, tehát az hajtja előre.
Igen, és aztán felfújódik, mint egy…
És ha találnék egy erősebb, de könnyebb anyagot, akkor a levegőben tudnék maradni
akár két órán át is.
Két órán át? Tudja, egy vitorlás kitart akár egészen Amerikáig.
És még kormányozni is lehet.
Kormány nélkül is remekül meg lehet lépni vele az anyák elől, akik odakint
lesnek ránk. Bocsásson meg! Azt hittem, hogy, hogy ön egy, Öö…
Férfi? Miért? Egy lady-t nem érdekelhetik a mérnöki tudományok?
Mi haszna egy ilyen ballonnak, Lord Hawkins?
Elnézést, de ez a sátor is egy ballon? Mert önök itt csak fújják, fújják. E férfi
leleménye gyakorlati fejlődést indít el. Én ide eredeti gondolatokért jöttem, nem a
fanyalgók kórusát hallgatni, akik mindent elvetnek.
Köszönöm, milédi!
Ah, nos, igen, van abban valami, amit mond, de akkor is.
Hozzáfűzne valamit, vagy…?
Nem. Egy hangot se. Én csak élvezem az előadást. És azt is élvezem, ha
megismerhetem mások szenvedélyét.
Nos, amint már mondtam…
Miss Francesca, fensége.
Miss Francesca! Szeretném, ha megismerné egy nagyszerű barátomat. Lord Samadani
Bécs városában él, de kértem, hogy jöjjön el Londonba, hogy megismerkedhessenek. Az
úr márki.
Lordom!
Miss Francesca. Igen sokat hallottam önről!
Remélem, nem okozok csalódást.
Biztos vagyok benne, hogy nem.
-A vonzalom első szikrája! -Akár a villámcsapás, nem igaz?
Amikor csak lehet a szabadban időzöm. És remekül alkalmazkodom a természet változó
világához, és minden csodájához.
Nahát, Miss Cowper!
Én is! Bizony. Vonzóbb a természeti világ, mint a természetellenes. Semmit sem
imádok úgy, mint a füvet.
És mi olyan nagyon vonzó a fűben, Miss Featherington?
Áh, az, hogy olyan zöld.
Valóban, igen zöld.
Igen. És mennyi idő telt el?
Öö, nagyjából talán hat vagy hét hónapot mondanék.
Ó! És a hölgy…
Az a Debling fickó! Kicsit fura figura, vagy nem?
Hát, sajátos érdeklődése van. De nem hiszem, hogy lenne bármi visszás a
-személyében. -Ha eltekintünk a zöldség rajongásától.
Igaz. De akkora vagyonnal, mint ami neki van, megengedhet bármilyen különcséget.
Az a kertész jut róla eszembe, akivel Franciaországban találkoztam. Meg is
mondtam ezt neki.
-Micsoda? Ezt nem akarom elhinni! -Ez vajon normális?
Kösd meg itt!
Irtó erősek a széllökések! Fogd meg! Fogd meg a vezetőkötelet!
Jó, igen, így jó.
Hozd ide át. Nem lehet…
-Na, és mit lát? -Lady Gallen én azt látom, hogy…
-Nézzék, hogy hánykódik! -Tartsd, amennyire csak tudod!
Segítsünk?
Ó, csak egy shilling?
Ú! Nem bánja, ha kérek?
Állj! Állj! Állj! Biztos, hogy most kell ezt csinálni? Olyan szeles itt.
Éreznem kell az ajakodat! Sosem voltál még ily szélfútta.
-Ez netán bók akar lenni? -Az.
Várj!
Ah! Ah! Ho-hogy fest a szettem?
Ó! Áh! Á! Úh!
Hóhóhó!
Elszabadult!
Segítsenek, urak!
El fogja fújni!
-Gyerünk! Fogjuk! -Mindenki ide! Jöjjenek! Gyerünk!
Gyertek! Gyorsan!
Húzzák!
Húzd!
Tartsátok!
Miss Featherington!
Húzd!
Egy-két-há! Húzd!
-Jól van! Meg van! -Húzzátok vissza!
Most már minden rendben lesz!
De még ne engedjétek el!
Fogjátok, tartsátok!
Tartsátok erősen! Ez az! Parancsoljon, uram!
Tartsák erősen!
Ez az! Hordó kész!
Ereszthetik!
Ez az!
És Hawkins felemelkedett az égbe!
Szép volt, Bridgerton.
Az!
Elismerésem!
Ön egy hős!
-Közösen sikerült. -Milyen erős!
Lenyűgöző tett volt, Mr. Bridgerton!
Csodás!
Nahát! Izgalmas közjáték volt, nem igaz?
A legjobb, hogy nem sérült meg senki.
Ki mondja, hogy én nem?
Hogy?
Óh! Áú!
Mi történt?
A bokám! Talán megüthette egy kötél. Ah!
Jöjjön! Keressünk ülőhelyet.
ÚJDONSÁGOK BÁLJA
Ez vajon mi lehet? Leírás van hozzá?
Lassan!
Ma este te vagy a kísérőm?
Inkább te leszel az én pajzsom.
Köszönöm!
Még neheztelsz rám?
Nem! Eloise! Minden rendben! Csak elragadtak a gondolatok.
Egy férfi is ábrándozhat! Nem igaz?
Khm. Azt hiszem, ez az öné?
Köszönöm!
Hah!
Hála az égnek, most már Mr. Bridgertonról és a ballonról beszélnek, s nem róla meg
rólad.
Hála az égnek.
Lady Featherington! Bemutathatom Sir Humphry Davy találmányát, a lámpát?
Nem.
Feltétlenül táncolnod kell Lord Deblinggel.
Tudom, Mama. Én igyekszem.
Tán keménykezűnek tartasz, de ha tudnád, hogy az apád milyen keménykezűen bánik
velem!
Megfelezte a járandóságunkat. Meglehet, hogy ezt a ruhát még egyszer fel kell
vennünk a szezonban.
Mr. Bridgerton! Lenyűgöző volt a hősiessége!
Ugyanilyen hős a táncparketten is?
Lord Debling! Még egyszer köszönöm, hogy segítségemre sietett.
A legnagyobb örömmel, Miss Cowper. Most már jól van?
Szörnyen sajog a bokám.
De a tánctól ez sem tart vissza.
Elképzeltétek már az esküvőtöket? Hogy mit viseltek?
Hogyne! Részletesen megterveztem az egészet!
Nagy öröm, hogy őfensége bemutatott minket. Hisz' van egy csodás közös
vonásunk: nekem is hét testvérem van.
Hét testvér! Ez valóban nem gyakori eset. Az embernek egy perc nyugta sincs tőlük.
Bizony nincs!
Szívből szeretem a családom, de… Magányos érzés, ha mind körülöttünk
nyüzsögnek. Igaz?
Én ezt épp fordítva gondolom. Sőt, magam is legalább nyolc gyerekre vágyom, hogy az
otthonomat mindig betöltse a gyerekzsivaj.
Kérem, bocsásson meg egy percre.
Micsoda alak vagy!
Ó, elnézést!
A kesztyű párját keresi?
-Ö, nem, nem. De köszönöm a segítségét. -Azt hiszem, született hős vagyok.
Most épp a lányomat keresem.
Á, ismerős ez a helyzet. De az enyéim már mind kirepültek.
Ó, és végre nyugta van?
Nem, sosem teljesen. No, de a fészek csak ág és levél. Otthon attól lesz, ha
ott vannak a gyerekek, és ők mindig ott lesznek, míg cipeljük magunkkal őket.
Hm.
Nem emlékszem, hogy láttam volna már önt.
-Á! Marcus! Hát megjöttél! -Ühüm.
Látom, megismerte az öcsémet.
Az, az ön öccse?
Lord Marcus Anderson. Öröm, hogy hivatalosan is megismerhetem.
Violet Bridgerton. La-Lady Bridgerton, az özvegy, az egykori.
Hm. Igen, Marcus csak nemrég érkezett. Látogatóba jött.
Nem is tudtam róla, hogy van fivére.
Áh!
Hát itt vagy, cimbora! Égre-földre kerestelek! Az italoknál mindig
-megtalálsz. Te semmit sem változtál! -Ö, nos, üdvözlet
Mayfairben, Lord Anderson.
Köszönöm. Máris pompásan érzem magam itt.
-Rémes a tömeg odabent! -Az ember szinte megfullad!
Jó estét!
Jó estét, uram. Bocsásson meg, én csak egy…
Egy kis csendre vágyott? Magam is azt kerestem eddig.
Mit szólna, ha együtt élveznénk a csendet?
Kérem, bocsásson meg.
Üdvözlöm ismét! Meglep, hogy itt találkozunk. A bálterem az anyák kedvenc
vadászterülete.
Nos, csak azért merészkedtem ebbe a viperafészekbe, hogy láthassam önt.
Remélve, hogy most végre illőn bemutatkozhatunk egymásnak. Benedict
Bridgerton.
Ó, tudom, hogy hívják. Mindenki önről beszél, a nap egyik hőséről, öccse
oldalán. Engem is lenyűgözött.
Csak nem azt mondja, hogy attól enyhült meg felém, hogy szimplán csak kötelet
ragadtam? Ezzel meglepett. Azt hinném, többre értékeli az észt, mint a nyers
erőt.
Nos, rosszul ítélt meg engem. Megbabonáz a nyers erő. Ami azt illet, többre tartom,
mint az üres fecsegést. Lady Tilley Arnold.
Hah! Lady? Férjnél van!?
Már csak voltam. Özvegy vagyok.
Ó! Ez igen… részvétem.
Köszönöm. Gyászoltam sok éven át. És nem sietek újraházasodni, szóval ne féljen,
nem akarom tőrbe csalni.
Ó! Cseppet sem félek öntől.
Ez, bizony nagy hiba.
Mr. Mondrich. Még ön viszi ezt a bárt?
Lord Garrett. Bizony, hogy én! Igyunk! A közelgő vadászatra! Nagy várakozással
tekintek elébe.
Mr. Mondrich! Ha az úri körökhöz akar tartozni, tudnia kell, hogy le kell
mondania erről a helyről. A nemesi családok tagjai nem dolgoznak.
Ha az úri körökhöz tartozom, akkor nem azt teszem, amit csak akarok?
Bizonyos mértékig. Ha úgy lő, ahogyan italt tölt, örömmel látom a vadászaton.
Én? Bátor?
Igazán, Mr. Bridgerton! Honnan van ez a bátorság önben?
Nos, meggyőződésem…
Öö, hogy az ott van mindünkben. Ha őszintén vállaljuk önmagunkat, az
érzéseinket, akkor bármi lehetséges. Boldogan mesélek még róla egy másik
alkalommal.
Ö… Elnézést, hölgyek.
Lord Debling.
Miss Featherington. Ugye nem zaklatták további ballonok?
Ah! Eddig még nem.
Ha megbocsát, ez a limonádé Miss Cowpernek lesz.
Lord Debling!
Félek, nem mondtam igazat önnek.
Hogy érti?
Minap, a fűről.
Nem rajongok érte. Nincs ellenemre, de szívesebben tartózkodom
bent.
Értem.
Amit ma előadtam önnek magamról, annak semmi köze a valódi énemhez. De vége a
színjátéknak.
Az én valódi énem, élvezi a társaságot és a pletykát, ha meg is bújik olykor a
sarokban.
A valódi énem jobb szeret olvasni, mint a természetet járni, a valódi énem szereti a
madarakat, de csak az ablakpárkányról nézni, és… a valódi énem most túl hosszan
magyarázkodik.
Hány valódi énje van pontosan? És hol rejtőznek?
Önt az nem zavarja, hogy nem vágyok folyton a természetben kalandozni?
Semmiképpen! Ha nem lenne más témám, soha többé nem hívnának meg sehova. Nem olyan
nőt keresek, aki önmagam mása lehet. Sokkal inkább olyat, aki jól ismeri
önmagát. És elfogadja saját különcségeit, ahogyan én. És ahogyan szerintem ön is.
Végre, hogy szabad vagy, rémesen kimerítő ez az este.
Mindjárt elindul vissza hozzám. Ez egészen biztos.
Talán így lesz a legjobb. Nem élnél meg csak zöldségeken. Hm.
Colin. Merre lehet Francesca?
Nem tudom.
Kérdeznék valamit, anyám!
Kérdezz csak, drágám!
Most, hogy Francescához illő vőlegényt keresel, mi az, amit, kívánsz
neki?
Azt kívánom Francescának, amit magamnak kívántam. És Anthonynak, Daphne-nak is.
Szenvedélyt, izgalmat, vérpezsdítő szerelmet.
De nem azt vallod, hogy a nagy szerelemnek a barátság adja a legjobb
alapot?
De igen, hogyne! Apáddal így indult minden. Csak hát az ritka, hogy barátok
lesztek, majd mindketten ennél többre vágytok…
Üm. És ti honnan tudtátok, hogy az érzés kölcsönös?
Onnan, hogy volt mersze megkérdezni.
Öö, nos… Remélem, hogy majd Francescának is lesz mersze feltenni a
kérdést.
Magam is ezt remélem.
E sorok írója úgy véli, minden nagy emberi találmány csupán arra szolgál, hogy
felülkerekedjünk azon, mit a természet adott.
Colin!
Megszabadult a csodálóitól?
Jól érzi magát?
Van egy kérdésem, amelyet már régóta feltennék.
Az ösztöneinken. Mert még a legkifinomultabbakban is ott él mélyen a
velünk született, állati ösztön. És amikor elfogynak a szavak…
Colin!
Felszínre tör valódi természetünk.
Én…
Miss Featherington!
Most következik a táncunk.
Hogyne, lordom.
Mr. Bridgerton!
Úgy tűnik, Lord Deblinget, a természet gyermekét ösztönei a
legmeglepőbb választotthoz vezették el Miss Penelope Featherington személyében.
Én most hallucinálok? Rosszul vagyok.
Igen, én is.
Nem! Szó szerint értettem.
De hisz' már nem isszátok azt a főzetet!
Nem is!
Akkor…
Ó! Áh!
Legyen elég annyi, e sorok írója el van ragadtatva. Mert ember és természet
csatájában, ez belátható, az ember valójában nem mással harcol, mint
önmagával.