Ne siess már úgy! Nem futhatok. Viselős vagyok.
Pff. Azt még nem tudhatod biztosan.
-Ah! Egész éjjel hánytam. -A terhesség tünetét reggeli
rosszullétnek hívják! Mi történt? A komornán szerint Varley azt
üzente, rohanjunk. Még aludtam.
Sss! Ott! A húgotoknál férfi van.
Hoztam egy szobanövényt, így a természetben érezheti magát, a párkányon
is.
Ahh! Köszönöm. Ö – Mi a neve? Hah.
-Hogyhogy? -Biztosan megzsarolta.
Vagy bezárta a klozetba.
Gondolod, beadta neki a Varley-féle varázslöttyöt?
Van magyarázat. Colin Bridgerton tanácsát kérte. Sokan többre is képesek a
Bridgertonok protekciójáért. De, úgy tűnik, innentől nekem kell átvennem a
stafétát Mr. Bridgertontól.
Lord Debling! Másik két lányom is épp erre járt, és kívánnának önnek szép napot.
Szép napot!
Öröm, hogy vendégül láthatjuk. Az én Penelope lányom többnyire csak ott, abban
az ablakban olvasgat. De most csatlakozott hozzánk. És ezt csakis önnek
köszönhetjük.
Valóban? S mitől oly kedves az az ablak? Talán kényelmesebb ott a párna?
Nem különösebben. Azt hiszem, a kilátás vonzott oda. De mostanra teljesen ráuntam.
És örülök, hogy itt lehetek, önnel.
Hm.
Khm-khm.
Ó, gondoltam, hogy itt megtalállak.
Meg is találtál.
Ma délelőtt Lord Samadani vizitál Francescánál. Számíthatok a jelenlétedre?
Úgy vélem, jobb, ha ebből az eseményből én most kimaradok. Még felfalnám az összes
finomságot, és a márkinak morzsa sem jutna.
Drágám! Tegnap, a bálon, amikor arról kérdeztél, szerelemmé érhet-e a barátság,
netán egy bizonyos barátságról szerettél volna beszélgetni?
Kedves, hogy kérded, anyám, de én pusztán elméleti szinten érdeklődtem. A legjobbat
akarom Francescának.
Később lemegyek hozzátok.
Jó, rendben.
Legdrágább, Nyájas Olvasó! Egy kérdés: Mily legfőbb erő vezérli az embert élete
útján.
Ön az én ügyvédem. Bár, hogy az is marad-e, attól függ, hogy most mit felel.
Majd visszatérek, ha rendeztem az ügyeket.
Ön is azért jött, hogy kifizessem?
Semmiképp. Csak vizitálni jöttem önhöz.
Mr. Bridgerton! Nálam nem kell vizitálnia.
Vajon az elme, vagy tán a szív?
Mire a szegény a kuzin: „Minek is vitatkozom veled! Tíz éve ugyanezt
hallgatom."
Pompás! De még mielőtt learatnál minden babért minálunk, áruld el nekünk: ezúttal
minek köszönhetjük, hogy visszatértél Londonba?
Nézd el nekem, hogy ilyen harsányan adom elő magam.
Ümm.
Megszoktam, hogy vidéki birtokomon a személyzet az egyetlen közönségem. Éppen
ezért tértem vissza, hiányzik a társaság! Főleg a hölgyek társasága.
Nos, akkor ez így tökéletes is lesz. Engem lekötnek a teendőim. Így aztán te
szabadon élvezheted a hölgyek társaságát, akár vég nélkül.
Ha szív és ész egymásnak feszül, minden döntés kész kínszenvedés. Egy van csak,
kiben ész és szív összefog: őfensége Sarolta királyné. Aki a Hawkins-bálon
bemutatta idei szikráját Lord Samadaninak, és úgy tűnik, Miss Francesca
Bridgerton kész vállalni az új márkiné szerepét.
Nem győzi dicsérni önt, fensége.
Oly hátulról is el tudja olvasni?
Gyakorlás kérdése, és bármi lehetséges.
Örömteli, hogy ma már mi adjuk a legkiválóbb társasági eseményeket.
Rendezzünk is egyet tüstént! Ünneplejük meg a kiválóságunkat!
És netántán biztosítsuk be Miss Francesca sorsát?
Lépjen még egyet hátra! Túl jól olvas bennem.
Persze, amitől megdobban az emberi szív, attól össze is tud törni. A szezon épp
csak elkezdődött és kiszámíthatatlan, hogy alakul.
Ez a sütemény?
-A neve, ha jól tudom, mille -feuille. -Ó!
A séfünk konzultált Lord Samadaniéval. Ennek pont olyannak kell lennie, mint
megszokott.
Remélem, hogy szegény séfünk nem hiába fáradozott. Talán Lord Samadani nem is jön
-el vizitre. -Drágám! Ssss!
-Látogató érkezett. -Remek! Vezesse be!
Lord Samadani! Isten hozta! A séfünk mille-feuille-t készített az ön
-tiszteletére. -Hyacinth! Az úr itt nem Lord
-Samadani! Nézze el ezt a félreértést! -Ó!
Ó, ez az én hibám, valójában. Az egyik lányához jöttem vizitre, ha szabad.
Netán Francescához?
Miss Francesca! John Sterling. Gróf Kilmartin.
Örülök, hogy megismerhetem.
Részemről az öröm.
Lord Kilmartinnal a Hawkins-bálon futottunk össze, de nem volt lehetőségünk
hivatalosan is bemutatkozni.
Értem.
Ö, szabad csatlakoznom önhöz?
Örömmel venném.
Egy szót sem szól hozzá.
Lenyűgöző! Azt hittem, csak kekeckedéssel lehet elriasztani egy
udvarlót. De ez hallgatás döbbenetesen hatékony.
-Talán ők így érzik jól magukat. -De szavak nélkül hogyan tudnák
megismerni egymást? És hogy állíthat be úgy, hogy mutatták be őket egymásnak.
Ccc. Ó!
Újabb látogató érkezett, asszonyom. Lord Samadani Miss
Francescához.
Lady Bridgerton! Szép napot!
Szép napot, Lors Samadani! Süteménnyel kínálhatom?
Mr. Bridgerton! Miss Bridgerton. És te csak Miss Hyacinth lehetsz, felteszem.
Milyen gáláns!
Miss Francesca! Mily öröm, hogy újra látom.
Szép napot, Lord Samadani.
Mi még nem ismerjük egymást, Lord –
Kilmartin. De épp indultam is. Nem szívesen zavarnék.
Ühmmm.
És ő már a harmadik, aki szerint le kell mondanod a klubról?
Úgy tűnik, az egész úri társaságnak van véleménye a témáról, és persze mind csak
aggódnak értem.
Aligha lehet őszinte az aggodalmuk, de ha az is, majd találnak valami mást, amibe
beleköthetnek.
Szerinted megtegyem, amit kérnek tőlem? Adjak fel mindent, ami a mienk
volt?
Nem te hangoztattad, hogy adjuk át magunkat annak, amink most van? Minek
tovább cipelni ezt a terhet, ami csak zavart okozna az életünkben.
Bennem nincs semmilyen zavar.
Megtartom a klubot.
1790 óta gyarapítom a gyűjteményt. És most arra jutottam, hadd lássa végre a
nagyérdemű is.
Mama! Könyvtárban vagyunk! Itt hadd forgathassam a könyveket.
Ezek csak elterelik a figyelmedet! Te összpontosíts csakis Lord Deblingre.
Ez a könyv északi utazásokról ír, és Lord Debling is oda készül.
Ccc. Hadd meséljen ő róla. A férfiak imádnak magyarázni nekünk. Ha mi magunk
olvasnánk utána mindennek, még úgy éreznék, feleslegesek és nyámnyilák.
Szép napot, hölgyek!
Miss Featherington! Az egy könyv a híres északnyugati átjáróról?
-Igen. Ez a téma oly – -… Szörnyen érthetetlen. Hm. Mi nők egy
mukkot sem értünk belőle. Lenne kedves elmagyarázni?
Engem rabul ejtenek a könyvek. Saját gyűjteményem bő ezer példányból áll.
Mi másra való a könyv, minthogy gyűjtsék.
Hát, hogyne!
Nem hiszem, hogy e könyvtárban bárki kiolvasott volna egyetlen könyvet is. Hm.
Az én regényem is polcra kerül majd. A vénlány tragédiája, akit az apja akár
egyik vén barátjához is férjez adná már.
Olyan akár egy német klasszikus.
Én is segítettem a ballonnál, mégis szinte kizárólag neked rebegtetik a
legyezőjüket. Holnap este megtisztelsz minket a jelenléteddel? Már ha épp nem a
csodálóid elől menekülsz. Nagy kedvünk lenne kicsit tivornyázni. Hm.
Szívesen veletek tartok. Rám is rám férne egy kis mulatság.
… Amit valaha is láttam.
Keres valakit, Miss Featherington?
Nem! Én csak a könyveket csodálom.
És mit olvas szívesen?
Kézbe veszek én meséket, tényirodalmat is, de mégis azt tapasztalom, hogy rendre az
vonz, amiben van szerelem.
És a szerelmes regényekben mi ejti rabul?
Az kapcsolatok alakulása. A jobb élet reménye. Ettől sekélyesnek tűnök, igaz?
Miss Featherington! Öröm látni, hogy van, mi lelkesíti. Ami oly élvezetet nyújt
önnek, mint nekem a kutatás. Ebben igen hasonlítunk.
Ismer olyan regényt, amelyben a férfi hosszú utazásra indul, és neje közben
boldogan viszi otthon a birtokot? Bár gondolom, abban vajmi kevés lenne az
érzelem.
Nem feltétlenül.
Ha a feleségnek megvan a saját érdeklődése, akkor talán boldogok lehetnek
együtt.
Praktikus frigy. De boldog is? Ez tetszene nekem.
Hah.
És már ha szabad ilyet kérdeznem, hősünk vajon hogyan kéri meg szíve hölgye kezét?
Ha a hölgynek nincsen férfi rokona. Ön, ön, ön hogyan írná meg ezt könyvben?
Feltételezem, az anyjához kell fordulnia.
Értem. És ha anyja áldását adná, vajon a hölgy igent mondana?
A válaszhoz olvassa el a könyvet.
-Ahhh! Baj van uram? Úgy fest, mint… -Attól tartok, a
lelkesedésem elhagyott ma éjjel.
Élvezetesebb lenne a látvány? Ha már előre fizetett.
Hogyne.
Ha ma, a királyné bálján a márki másodszor is felkér, nem kérdés, hogy
komolyan érdekled.
Meglátjuk, hogy ma este felkér-e táncolni egyáltalán.
Ó, érzésem szerint, igen. De ha az érdeklődés nem kölcsönös…
Az ott Lord Kilmartin. Ööö… Ismered a családját?
Futólag. Maguknak való népek, igen zárkózottan élnek. Érdeklődsz a Lord
-iránt? -Anya!
Jó napot, Lord Kilmartin.
Miss Francesca! Lady Bridgerton.
A minap igen sietve távozott tőlünk.
Nos, hisz' új látogatója jött.
Reméltem, összefutunk Lord Fuller könyvtárának megnyitóján.
Nos, jellemzően kerülöm a társasági eseményeket, kivéve, persze, ha az illem
megkívánja.
Értem.
Akkor minket csakis udvariasságból állított meg?
De hisz' ön állított meg engem.
Kellemes muzsika, nemde?
Őszintén szólva, nem. A tempó kapkodó. És mire megragadna bennünk a dallam, már
véget is ér a darab. Az efféle dal édesebben szólna háromnegyedes ütemben,
hogy végre átérezhessük a zenét.
Nahát, sokat tud. Mo-most, ha megbocsát.
Kérdésedre válaszolva: nem. Nem érdeklődöm iránta.
Ööö…
Látogató Miss Cowperhez, asszonyom.
Eloise!
Cressida! Lady Cowper. Hm.
Igazán meghitt az otthonuk. Olyan itt, akár egy múzeumban.
Vizit ideje van, Miss Bridgerton.
És én vizitálnék egyet Miss Cowpernél. Engedelmével.
Csak nincs valami baj?
Látni akartam, hogy jól vagy. Tegnap szokatlanul viselkedtél.
Óh! Nem emlékszem, hogy egyszer is vizitált volna itt barátom.
Soha?
Nem hibáztatom őket. Ez a ház inkább egy mauzóleumra hasonlít. Nem igaz?
Mondd, jól vagy?
Közöltem vele, hogy most nem alkalmas.
Aligha voltál elég egyértelmű. Miss Bridgerton! Beszélhetnék a leányommal?
Négyszemközt.
Hogyne!
Megtiltom, hogy együtt mutatkozz a Bridgerton lánnyal. Ennek vége!
Megértettél?
Biztos nem tartasz velünk a mai vacsorára?
Az urak többsége lezárta a számláját. Nem tudok megfizetni egy idegen csapost, amíg
meg nem oldom a helyzetet. Talán kéne egy új dekoratőr vagy szakács.
Hiszem, hogy rád talál a megoldás.
Utazásomon megismertem egy görög lányt a Balkánon. Kísérőm félrenézett, amíg mi
kettecskén közelebbi ismeretségbe kerültünk hat havi utunk során.
Akkor ő is olyan lehetett, mint a kishölgy, aki miatt bőven megérte New
Orleans-ig utaznom. Csak úgy dagadt a keble és nem a büszkeségtől.
Ááá!
Te is mesélj, Bridgerton! Hosszasan utazgattál. A nyári kalandok
megédesítették a te utadat is?
-A grófnőről már beszámoltam nektek, nem? -Ahhh!
Be, de részleteket akarunk!
Nos, egy úriember van, amit megtart magának.
Ó, ugyan már! Én itt egy úriembert se látok!
Akkor már ketten vagyunk.
Ó, bocsáss meg. De nekem annyira nyomasztó, hogy elvárják tőlünk, hogy
felszínesen éljük meg azt az egy dolgot, ami mélységet ad az életnek. Nem érzitek
ezt üresnek?
Miss Featherington.
Mama?
Ccc. Lord Debling engedélyt kért tőlem, hogy megkérjen.
És megadtad?
Természetesen!
Ó, micsoda siker ez! Úgy hallottam, Lord Deblingé az egyik legtekintélyesebb villa
Mayfairben. 24 fős személyzet, hintók hada. És azt mondja, gyakorta megy hosszú
utakra, vagyis majd te egyedül leszel a ház feje. Tudod, te micsoda befolyásra
teszel szert ezáltal? Micsoda befolyásra tesz szert a családunk?
Mama! Még nem mondtam igent.
De mi mást felelnél!
Hahh! Ho-hogy utazgat, annak előnye is van. Jó, ha van magamra időm, de…
De mi?
Penelope! A tűpénzeden új ruhákat csináltattál, frizurát, és el is érted a
kívánt hatást. Jobb ma egy veréb, ugyebár, és Lord Debling igen remek kis veréb. Ne
hagy, hogy a fejedbe szálljon a siker! Mi többre vágyhatnál?
Ó, ne mondd, hogy a nagy szerelemre vársz!
Ah!
Ez az oka annak, hogy óva intettelek a könyvektől! A szerelem illúzió! Csak a
regényeidben létezik! Megmondjam, hogy mi romantikus? A biztonság. Bölcsen dönts,
Penelope! És ha nem vagy rá képes, döntök én helyetted.
Jöhetek, kisasszony?
Hogyne.
A kesztyűje, asszonyom!
Köszönöm, Mrs. Wilson. Ó, Colin! Már mind a kocsiban ülnek. Te nem vagy kész?
Nem. Szólni akartam, hogy ma itthon maradnék.
Ó, látom, rossz bőrben vagy. Téged hallottalak a házban kóvályogni múlt
éjjel?
Anyám, jólvagyok!
Tudod… Mindig is érzékeny gyerek voltál. Olyan, aki fogékony mások igényeire. Aki
gondos és segítőkész. Mindig volt egy vicced, ha elkomorodtunk. De magadra csak
oly ritkán gondolsz. Büszkeség, hogy ilyen jó fiam vagy.
De csakis másokért élni?
Ebbe a legjobb lélek is belefárad. Fájdul is, talán. Szóval megértem, hogy
most falat vonsz magad köré. De arra figyelj oda… nehogy oly magasra építsd azt
a falat, amin átmászni sem tudsz majd.
Kótyagos még a fejem. Bocsásd meg kirohanásom. Ma este tényleg csak pihenni
vágyom.
Hm.
Az azért nagy kár, hogy nem láthatod így beérni munkád gyümölcsét. Azt beszélik,
Penelope ma este menyasszony lesz. Lady Featherington újságolja
boldog-boldogtalannak.
Már ma?
-Ez hamar eljött. -Hála a segítségednek.
Hm.
Remélem, hogy rendbe jössz majd.
Talán ez a kis táncos románc megihleti ma végre a tubicákat.
Miss Featherington. Lady Featherington.
Jó estét!
Azért jött, hogy ellopja a lányomat egy táncra, Lord Debling? Úgy hiszem, egy
szabad hely még akad a táncrendjében.
Több is! Nyilván!
Ez esetben megtisztelne azzal, hogy felvesz a táncrendjébe?
Lady Bridgerton.
Lord Anderson. Ó, köszönöm, de egy falat se menne le. Jól szórakozik ma este?
-Hm. -Ó! Remekül! Utoljára friss
házasemberként töltöttem ily sok időt itt, Mayfairben.
-Hm. -Vidéken legfeljebb a fákat lehet
csodálni, és a saját házában grasszálhat az ember. Meséljen! Mivel lehet
elütni az időt itt, a nagyvárosban?
Többségünket főképp a fiatalok életének terelgetése köti le. Nekem és a nővérének
mindenképp.
-A nővérem kedveli ezt? -Ó, ez nem is kifejezés. Parádésan
alakítja az úri társaság sorsát, és igen élvezi. Ön nem is tudta ezt róla?
Mi már…
kicsit eltávolodtunk. És most ki az a szerencsés, akit éppen terelget?
A lányom, Francesca.
Aaa!
Habár, én még nem láttam fellobbanni a szikrát.
Nos, tapasztalatom szerint… megesik, hogy lassan izzik fel a szív. Én sem
szerelemből házasodtam, és eleinte nem is volt szenvedélyes a frigy.
Üm.
De idővel nagyon megszerettem. És boldogan éltünk halála napjáig.
Részvétem a felesége miatt.
Akkor tán mégis van remény.
Ühüm.
Én szerelemből esküdtem, így csak ezt ismerem.
Mélyen együttérzek önnel.
De azért irigylem is. Már megélhetett egy szerelemi frigyet. Ez az, amit kitartóan
-keresek én magam is, egy új esélyben. -Üm?!
Hm.
Lám, milyen csodásan ragyog választott szikrája.
Tagadhatatlan. Maga Lady Whistledown sem tagadhatja, hogy ragyogó párt hoztam
-össze. -Üm!
Lehet, hogy ez barátságosabb mederbe tereli a Tollforgató és a Korona
viszonyát?
-Merem állítani, hogy igen. -Hmm.
Hálás vagyok önnek, hogy nem hagyott magamra. Nem szívesen hagytam volna ki még
egy bált, de nem szívesen jöttem volna egyedül sem.
A férjének itt lenne a helye ön mellett.
Mr. Mondrich-nak nehezére esik elengedni a régi életünket, bármennyire is nyüstölöm
emiatt. Szíve csücske lett az a klub.
A királyné szemében nem kívánatos az olyan úri személy, aki egy klubban
dolgozik. Kérem, értesse meg a férjével, hogy egy ilyen új életért megéri áldozatot
hozni. Veszélyes a régmúlt mocsarába ragadni.
Tetszett a ballettelőadás, Mr. Bridgerton?
Nagyon is! Fáj a gondolat, hogy én már soha nem lehetek ilyen. Balettáncos.
Ö, Lady Arnold. Csatlakozzon hozzánk!
Lord Fuller. Lady Fuller. Mily öröm látni önöket!
Ismerik egymást Mr. Bridgerton?
Igen.
Futólag.
Az igaz. Üdvözlöm hát, újra. Épp a balett előadásról diskuráltunk.
Bevallom, nem is sejtettem, hogy a férfi táncosnak szinte pucérra kell vetkőznie.
-Üm. -Egy inget igazán felvehetett volna.
Mélyen egyetértek. Nincs rosszabb a pucérságnál.
Eloise! Itt vagy hát! Egész este téged kerestelek.
Eh! Nem kellene óvakodnod a tőlem? Én vagyok az a Bridgerton lány, ugyebár!
Meghallottad.
Elnézést kérek apám miatt.
Sajnálatos, de csak egy vén bolond.
Eloise!
Ha most jobbnak látod tartani a távolságot, én elfogadom.
Nem. Apám kénytelen lesz tűrni. Elvégre csak egy vén bolond.
Kevés a hozzád fogható, Eloise. Honnan a bátorság, hogy így mersz különbözni?
Ez nem bátorság. Csak fel nem fogom, mások mért nem gondolkodnak úgy, mint én.
És te hogy gondolkodsz, pontosan?
Nos, ha már kérdezted…
-A fenébe! -Adja!!!
Hah! Üm.
Nővérem! Hová sietsz úgy?
Korán nyugovóra térnék. A táncot eltáncolták, a királynő örül a
választottjának, s én szeretnék kicsit a magam dolgával foglalkozni.
Ha mások életét már eligazítottad, akkor én jelentkeznék önkéntes alanynak.
Azt beszélik, te alakítod itt az úri körök sorsát. És én megismertem egy
felettébb izgalmas nőt.
Nem tudtam, mit hallottál rólam, de megkérnélek, hogy hagyj ki engem a
nőügyeidből. Cseppet sem érdekelnek.
Megértem, ha úgy tűnik számodra, én csupán szoknyavadász vagyok, de higgy
-nekem, csak a szívem hajt. -És te a szívedet a bricseszedben hordod?
Miss Francesca!
Lord Kilmartin. Attól tartok, kifárasztott a tánc Lord Samadanival. Oly
annyira, hogy beszélgetni sincs erőm.
Na, de mi ketten pont így szeretünk kommunikálni, nem?
Bocsássa meg a legutóbbi hirtelen távozásomat! Az hajtott, hogy ezt
megszerezzem.
Nem vagyok épp a szavak embere, és ha beszélek, sem vagyok épp ékesszóló. De
hiszek a gáláns gesztusok erejében.
Miss Francesca! Hoztam egy kis limonádét.
Bocsásson meg, Lord Samadani. Mama! Szeretnék korán hazatérni. Hogyha nem
okozok gondot.
Nos, én…
Előbb keressük meg mind a testvéreidet!
Hogyne! Lord Samadani. Lord Kilmartin.
Mi történik ott?
Úgy látom, Lord Samadani hozott Miss Francescának limonádét… de a kisasszony…
nem kér a limonádéból.
Pontosan, fenség. Nem kér a limonádéjából.
Talán így lesz a legjobb. A gyerekek rémesen időigényesek, és megcsúfítják a
nőt. Bár a mi szépségünk úgyis megmaradna.
Azt mondod, ne reménykedjünk? Áú! Még a keblem is megfájdul tőled!
Ó! Jaj! Őőő… bo-bocsáss meg…
Valójában már egy hete kínoz ez.
Khm-khm. Rajtam gúnyolódsz? Az én keblem éjjel-nappal sajog. És nem a
hasnyálmirigyem rendetlenkedik. Mama szerint ez is a terhesség jele.
Ez az?
Ha-hah!
-Talán ott, ahol lazábbak az erkölcsök. -Jó estét, Bridgerton!
Úgy, úgy!
Bridgerton! Elegáns késésben?
Ne rohanj! Annyit nem ér az egész. Tarts velünk! Ma éjjel végre a White's-ban
iszunk, nem Mondrich kiüresedett csehójában.
Elnézést!
Jól érzi magát, Miss Featherington?
Csodásan érzem magam.
Örömmel hallom.
Feltehetek egy kérdést önnek?
Csak bátran!
Gyakori útjai miatt érthető, hogy praktikus frigyet akar kötni, de… abból
sarjadhat vajon idővel, tán még szerelem?
Nem tudhatom. Őszintén, a munkám annyira kitölti a szívem, hogy nehezen találnék
benne helyet másnak. De annak örülök, hogy Ön olyan nő, akinek már most teljes
az élete.
Ma este különösen gyönyörű, Miss Featherington.
Képzeld, csak, mennyi szabadidőnk lenne, ha nem kéne házassággal
foglalkoznunk. Mennyi időnk lenne olvasni, eszmét cserélni, vagy bármi mást
tenni, ami nem arról szól, hogy végre férjet fogjunk!
Ó, ez érdekes!
Ugye, hogy?
Nem, nem ez. A bátyád egyenest Penelope és Debling felé tart.
Elnézést! Megbocsát!?
-Colin, én… -Egy perc lesz az egész.
Úgy látom, akad mit megbeszélniük. Akkor, tessék csak!
Majd később folytassuk ezt a beszélgetést! Jó?
Áááhá…
Lord Debling! Ilyen jóképű férfi ne árválkodjék. Boldog örömmel lennék a
táncpartnere, hogyha táncolna még?
El akarja játszani az esélyeimet Deblingnél?
Talán az lenne a legjobb.
Ezt hogy érti?
-Pen! Nem mehet hozzá, hiszen alig ismeri. -Épp eléggé ismerem.
-Úgy tudom, távol lesz. Három évig. -Tisztában vagyok vele. Csak
egy évig tart maga az utazás.
Hah!
Feldúltnak tűnnek. Nem úgy véli? Ámor és Psyché, végre összecsapnak.
Mire céloz ezzel, Miss Cowper? Hiszen régi barátok.
Már gyerekkoruk óta. Azóta, hogy a két család szembe-szomszéd lett.
Bridgertonékkal laknak szemközt?
Egyenest.
Értem.
Elfogadtam mindazt, amit Lord Debling nyújthat nekem. És igent fogok mondani
neki.
Köszönöm a táncot, Miss Cowper.
Vállaltam, hogy segítek önnek, de nem nézhetem végig, ahogy bakot lő.
Már bakot lőttem, amikor megkértem, hogy segítsen nekem.
Lord Debling! Bocsásson meg a közjátékért. Tudom, a bálnak lassan vége,
de folytassuk a beszélgetésünket!
Miss Featherington! Miért ül annyit a nappalijuk ablakában?
Hogy?
Egész héten azt látom, keres valakit. Én úgy tudtam, hogy összevesztek Mr.
Bridgertonnal. De már sejtem, hogy egészen más okból leste őt mindenütt. Ugyanazért,
amiért a nappali ablakában ül, a kilátásért, amelyet a szemközti ház nyújt.
-Nem is értem, hogy miről beszél! -Hogy miről? Mr. Bridgertonról!
És a kettejük közti érzésekről.
Biztosíthatom, Colin Bridgerton egyáltalán nem érez irántam semmit. Nevetséges még a
gondolat is. Ő a barátom, semmi több.
De szeretné, ha több lenne?
De én nem… Ez még csak nem is… Ez fel sem merül.
Nem azt kérdeztem, felmerül-e, azt kérdeztem, szeretné-e.
Miss Featherington! Tekintve, hogy sokat leszek távol, alapvető, hogy
olyannal lépjek frigyre, akinek nem húz már most másfele a szíve. Bármi után is
vágyakozik, remélem, hogy megleli. Szép estét!
Hát Ő meg hová megy? Mit tettél?
Ezt kérded tőlem?
Nem azt, hogy vagyok? Neked csakis akkor számítok valamit, ha gyűrű van az ujjamon?
Mama! Várandós vagyok! Úgy hiszem.
Khm-khm.
Hahó! Semmi lelkesedés?
Azt mondják, a szív mindig a bolondját járatja az ésszel.
Francesca!
Lord Kilmartin átiratot készíttetett a dalhoz, amit együtt hallottunk. Épp olyat,
mit elképzeltem.
És ha az ember az esze helyett a szívére hallgat, ott minden érv csupán falra hányt
borsó. Ám a test mindig jól tudja, mire van szüksége. És e sorok írója sosem
tagadná el a hevesen dobogó szív bölcsességét.
Várjon!
Hah! Penelope!
-Nem állok szóba önnel! -Kérlek!
Engedj be!
Tovább!
Előbb a Bridgerton-házhoz hajtson!
Igen, Miss!
Mit akar hát?
Megkérte a kezedet?
-Mi köze önnek ahhoz? -Tudnom kell! Megkérte a kezedet?
Különös. Amikor a segítségét kértem, nem gondoltam, hogy elijeszti a kérőmet. Nem
tartozom magyarázattal.
Azért kell tudnom, mert fontos vagy nekem. Nem lehetsz Debling felesége. Hisz'
itt fog hagyni! Debling szörnyen különc alak, és hozzád, hozzád… Nem ő… nem ő való
hozzád, Pen.
Nem, nem kért meg.
Elhagyott, méghozzá Ön miatt. Amit a bálon művelt, azt sugallta neki, hogy nem
közömbös irántam. Az egész olyan abszurd, hogy ezen én már csak nevetni
tudok. Hazáig most már ne szóljon hozzám, és kérem hagyjon békét nekem.
Nem lehet.
-Kérem! -Azt nem lehet! Mert én…
És ha Deblingnek igaza van?
Hogy?
Én próbáltam évekig, évekig elnyomni minden érzést, beilleszkedni az úri
társadalomba. És egy pillanatra hittem, hogy sikerült is. De az elmúlt
hetek eseményei teljesen megzavarták a lelkem. Képtelen vagyok akár csak egy
percre is nem rád gondolni. Vagy a csókunkra. Már csakis rólad álmodom
éjjelente. És ezért, inkább csak alszom, mert álmomban velem vagy. A szívem kínok
közt szenved. És én mégis őrzöm, vágyom, el nem engedem e kínt.
Kérem! Ne mondjon olyat, mi nem szívből jön.
De szívből szólok.
És mindez már hetek óta kikívánkozott belőlem.
De csak barátok vagyunk.
Igen, de…
Bocsáss meg! Én… Nem tudom, hogy gondolhattam.
De minden vágyam, hogy több legyen közöttünk.
Sokkal több.
-Colin! -Mi az?
Megérkeztünk hozzátok!
Ó, jaj! Nem hajthatott volna tovább a kocsis!?
Gondolod, tán megláthattak? Az elmúlt percekben megszűnt a külvilág.
Te mire készülsz?
Hah! Colin!
Bejönnél velem?
A-a-a családod megláthat…
Az égre kérdem, Penelope Featherington! Hozzám jössz feleségül,
vagy sem?