Legdrágább Olvasó!
A köreinkben szárba szökő frigyek többnyire előre megjósolhatóak,
ám e sorok szerzője jobban szíveli, ha a szezon tartogat némi meglepetést.
Azt mondják, a meglepetés akkor jó, ha titokban és gyorsan érkezik.
És múlt éjjel bizony villámként csapott le egy meglepő bejelentés.
Eljegyeztük egymást!
Hah!
-Óh! -Hyacinth! Még
megfojtod szegény Penelopet!
De annyira örülök, hogy sok év ismeretség után a nővérem lesz Penelope.
Én úgy örülök kettőtöknek!
Köszönöm, Lady Bridgerton.
Hah!
Te mért vágsz ilyen savanyú képet?
Hihetetlen, hogy megnősülsz, mielőtt felnőnék a közös italozásokhoz!
-Ah! -Üm, sajnálom, öcsikém.
Elnézést.
Majd én! Kérlek!
-Eloise! Eloise, várj! -A bátyámmal? Ezt komolyan
gondolod? Mégis mióta tart ez az egész?
-Még friss, és engem is éppígy meglepett. -És mióta vagy szerelmes Colinba?
Erre ne is felelj! Nem akarom tudni! Nem lehetsz a felesége!
-Eloise! -És azt tudja, hogy te vagy Whistledown?
Nem. Még nem. És kérlek,, Eloise, ne mondd el neki.
Colin nem Lord Debling, ő nem lesz távol hosszú évekig,
előle nem titkolhatod! És míg nem ismeri a való éned,
addig nem lehet valódi a szerelme.
Igazad van. De kérlek, hadd tudja meg tőlem!
Kérlek, adj csak egy kis időt még, hogy jókor mondhassam el.
Mert elmondom, szavamat adom.
Ám legyen.
Mi történt?
Felzaklatta a hír, ez érhető.
Minden jó lesz. Hidd el nekem!
De bárhogyan is történt mindez…
…bizonyára csodás időszak ez az ifjú párnak.
-Vegyék a Whistledownt! -Olcsó a Whistledown!
-Megjelent az új Whistledown! -Olcsó a Whistledown!
-Megjelent az új Whistledown! -Adj egyet!
Köszönöm.
Hah!
-Ahh! Ümmm. -Ümmmm.
Hah…
-Hah! -Az csak nem a Whistledown? Azt
hittem, neked ez a nő túl alantas.
Hogy lenne alantas egy lédi, aki ily szabadon ír?
Hmm.
Mi több ez a szám talán téged is érdekelne.
Mi az?
„Azt mondják, a meglepetés akkor jó, ha titokban és gyorsan érkezik. És múlt éjjel
bizony villámként csapott le egy meglepő bejelentés."
Nem olvasná inkább magában tovább, Mr. Dankworth?
Nem, mert mi nem olvashatunk! Még nem jutna elég ész a kicsinek!
Akkor mama falhatta a könyveket, míg veled volt viselős.
Majd ezzel folytatja: Sokakat meglepetésként érhet, hogy Mr.
Bridgerton állítólagos asszisztenciája Miss Featherington férjvadászatában
oda vezetett, hogy ők ketten egymást vadászták le."
Hmm.
Adja ide!
Hmm. Colin Bridgerton eljegyezte Miss Penelope Featheringtont.
Ha!
Ebben a te kezed is benne van?
Semmi közöm az ügyhöz, de felettébb örülök a hírnek.
Ha nem is olyan szép a város, mint a vidék, legalább szórakoztató.
Hmm. Minek a friss levegő, ha akad friss pletyka?!
Ühm.
Mm.
Ó, szent ég!
Egy hétre veszem le róluk a szemem, és a szikrám már nem kér
a márkim limonádéjából. Képzelem,
Whistledown micsoda hasonlatokkal kommentálja majd. Talán azzal,
hogy nekem savanyú a szőlő, netán holmi pimasz idézetet citál,
hogy megalázzon az udvar előtt.
Áh!
Megérkezett, Fenség!
Olvassa fel!
Ööö… Áh! Miss Francesca Bridgerton is
kihasználja lehetőségeit. Igéző tekintetét már nem Samadani márkira,
hanem Kilmartin grófjára veti. Ő is remek választás lehet.
Ez minden?
Ööö, igen, Fensége!
Aztán semmi huncut gondolat, elvégre családunk otthonába érkezünk éppen.
Én csak elbűvölten csodálom szépséges feleségemet, születendő gyermekem
édesanyját.
Ümm.
Végre közölhetem velük a hírt!
Bár a legszívesebben telekürtölném vele egész Mayfairt!
Megállunk.
Hó!
Óh! Ó, drágáim!
Végre megjöttetek!
Ó, Hyacinth! Szívesen megyek hosszú utakra, ha mindig ilyen a hazatérés.
Öcsém!
Anyám!
Isten hozott!
-Bátyám! Újra itthon!? -Öcsém!
Te honnan jöttél éppen?
Csak a reggeli sétámról.
Igen.
Érdekes hírt olvastam a ma reggeli Whistledownban.
Mm-hmm.
Ah!
Ó! Na, és mit?
Bátyám! Mondd el nekik! Mire vársz? Akkor én!
Colin eljegyezte Penelope Featheringtont.
Hyacinth izgatottabb, mint bármelyikünk!
-Gratulálok, öcsém! -Köszönöm!
-Óh! Nahát, milyen csodálatos hír! -Bizony!
Köszönöm. Nagy a boldogságom.
Eszerint,
khmm, nekünk, fivéreknek, bőven van mit bepótolnunk.
És miről maradtam még le?
-Mindent elmesélünk. -Na, de én is a fivéretek vagyok.
Nekem inkább házkedvenc vagy.
Ne már! Szükségtelen pimaszkodni.
Szeretünk. Ne vedd a szívedre.
Csak kihasznált! Ez az egyetlen észszerű konklúzió. Tudtad,
hogy előbb ismerte meg Colint? Kezdem azt hinni,
hogy a barátságunk csak színjáték volt, amivel lépre csalta a bátyámat!
Szerencse, hogy e barátságnak régen vége.
Bocsáss meg. Döbbenetes a hír,
de… Megvan a magam drámája. Szüleim ma közölték,
hogy elkezdték megszervezni
a kiházasításomat.
A férj Lord Greer.
Lord Greer? De ő már féllábbal a sírban van!
Sajnos, nincs. Habár igen éltes, biztosította apámat, hogy makk egészséges.
Ahh!
Nem panaszkodtam volna, ha tudom, min mész keresztül.
Ugyan, ne bánd. Ha már muszáj hozzámennem egy dédapám korú férfihoz,
a pénzén legalább vásárolgathatok. És pazar életet élhetek, mint Lady Danbury.
Pompás bálokat adok, és nyíltan flörtölök az özvegyekkel.
Ah.
Micsoda életed lesz!
Hm.
Devon csodálatos volt, de jöhetnek a fontosabb ügyek.
Hmm.
-Hmm. -Első:
Mesélj!
Mik ezek a fürkésző tekintetek?
-Ugyan! Ismerd el, ez váratlan fordulat! -Az előző az váratlan volt. Így nem
csodálnám, ha azt hinnétek, elment az eszem. De ezek az érzések nem hirtelen
törtek rám. Sok-sok éve ismerem őt, és meglehet, már régóta érzek iránta valamit.
Csak az volt esztelenség, hogy erre most jöttem rá.
Ahhh!
Ezt mind elmondtad neki?
A legvégén, az eljegyzés, az az esett meg igen sebtében.
-Ah. -Ah. És azért sebtében, mert…
Csak nem hívod ki párbajra a saját öcséd! Vagy…?
Nos, végül is elveszed, és úgy látom, hogy helyén van a szíved.
És csak ez számít. De beszélj vele!
Beszélek. Jobb, ha tüstént fel is keresem őt.
De előbb!
Asszonyaitokra!
Gratulálunk nektek!
Köszönöm!
Khm-khm.
Hah! Nem hihetetlen? Én nem sejtettem.
Mama.
Így kell megtudnom, hogy a lányomat eljegyezték?
Egész nap a szobádban bujkálsz, és hagyod, hogy a Whistledownból értesüljek?
Nem mertem a színed elé kerülni az örömhírrel.
„Örömhír?" Te ezt tényleg annak tartod?
Mi másnak, férjhez megyek!
Lord Debling észszerű választás volt. Minden különcségével együtt is az lett
volna a biztonságot nyújtó frigy. És te eldobtad… Miért is? Egy rajongásnak a
szomszéd fiú iránt, akiből a szezon első számú vágytárgya lett.
Nem tartom észszerűtlennek. Fontos vagyok Colinnak.
Mondta valaha, hogy szeret téged?
Nem épp ezekkel a szavakkal.
Óh, Penelope.
Már el is felejtetted, hogy a Bridgerton család
kutyába se vett minket, amikor Marina lelepleződött? Erre te,
miután egész éjszakára kimaradtál gardedám nélkül, belibbensz ide reggel a hírrel,
hogy eljegyzett ugyanaz a Bridgerton fiú, akit a jó ég tudja,
milyen trükkel hálóztál be.
-Elnézést! -Mr. Bridgerton van itt, asszonyom.
-Ó, Mr. Bridgerton. Micsoda váratlan öröm. -Nem zavarok sokáig. De ha már
ilyen kendőzetlenül beszélünk…
-Azt nem az ön fülének szántam… -Nem fejeztem be! Szó sincs
behálózásról! Csakis azért kértem meg a kezét, mert szeretem. Ha nem kizárólag
a saját pozíciója foglalkoztatná, akkor észrevenné, hogy itt Penelope a legjobb
parti mindük közül. Azt javaslom, a jövőben ne merje besározni a
családunk nevét azzal, hogy ezt letagadja.
Akartam, hogy lásd még az esküvő előtt.
Ez a ház már sok éve a családunk tulajdona.
Ez lesz az otthonunk.
Tudom, most még nem túl tetszetős, de amikor majd együtt szépen berendezzük,
kicsinosítjuk…
Nem lenne szabad kettesben lennünk itt, ugye? Csak hát nincs még személyzet. De,
-gondoltam, ha úgyis készülünk egybekelni… -Nem.
Fel sem fogod, milyen sokat jelentett nekem.
Amit anyámnak mondtál. Soha senki nem állt ki így értem.
Mindig ki fogok állni érted!
Mert szeretlek, Pen.
Biztosan?
Minden, amit anyádnak mondtam, igaz.
Ezt látnod kellene neked is.
Te vagy a legeszesebb, legbátrabb nő, akit ismertem.
Úgy ismersz engem, ahogyan talán még én sem ismerem önmagamat.
És megbabonáz, ahogy a hajad végigomlik a válladon.
Ahogy felragyog a szemed, amikor rám nézel, mint két csillag.
Ahogy megfeszül az ajkad, ha résnyire kinyílik.
Ahogy simogat a bőröd.
Hah.
Ahogy gömbölyödnek idomaid, amelyekről oly régóta álmodozom.
Hah!
Csak mondd, hogy hagyjam abba, hogyha nem akarod!
Nem akarom, hogy abbahagyd.
Ühm
Feküdj oda.
Ahh!
Hah! Khm.
Olyan gyönyörű vagy!
Mondd, hogy mit tegyek.
-Bízz rám mindent! -Nem! Irányíts!
Kérlek, érints meg.
Hol?
Akárhol.
Ott ne!
Még ne!
Szabad?
Haaaah!
Ahhh! Ahhhh! Ahhhh!
Ó, igen! Ó, igen! Ahhh! Ahhh!
Ühmm.
Ahhh! Hah! Mért hagytad abba?
Felkészültél?
Lesz más is?
Ez fájhat. Én… nem én tehetek róla, hidd el, de… csak első alkalommal fáj.
Ahhh!
Hah! Hah!
-Jól vagy? -Jól vagyok, igen.
Tűrhető volt?
Tökéletes.
Megismételhetjük?
Csak kérek öt percet.
Legyen tíz.
Ühm.
Anthony! Nem lehet.
Mért nem?
Azért, mert Newton figyel.
Itt jegyzem meg, igazam volt.
A kutyád illetően?
Ő a kutyánk.
És nem, a bejelentést. Nem alkalmas az idő,
hogy elmondjuk a hírt. Colin vőlegény lett.
Francescának udvarolni kezdett Lord Kilmartin. Ez mind lefoglalja
édesanyádat. Őrizhetjük még egy kicsit a titkunk.
Csak ezek miatt halogatod a bejelentést? Örülsz neki, ugye?
Óh, igen, nagyon.
Mm! De nem érek rá! Ah! Világra szóló eljegyzési
partit kell szerveznem, különben még valaki mást
jelölnek vikomtesznek.
Ötéves korom óta zongorázom, bár apró ujjaim akkor még el sem érték az összes
billentyűt. Nővérem, Daphne akkor kezdett leckéket venni, és könyörögtem Mamának,
hadd lehessek mellette, míg tanul. A zongoraleckék napján felkeltem gyakorolni
-már hatkor. -Én szívesebben kelnék az ön
játékára, mint inasom szavára.
A családom nem volt ilyen lelkes.
Anthony egyszer egy egész hétre eldugta a székemet, hogy ne ébresszem fel hajnalban.
Meggyőződésem, hogy ezért költözött át a legénylakba.
Ööö, de úgy tudom, hogy a vikomt újra otthon van.
-Így igaz. És vele új nővérem. -Üm.
Már-már émelyítő, mily tökéletes párt alkotnak. Már-már.
És émelyítőnek találná a gondolatot, hogy maga is férjhez menjen?
Nem!
Szeretnék férjhez menni. Valójában nagyon is. Csak remélem,
a férjem nem rejti el a zongoraszékemet.
Hmm. Álmomban sem merném.
Ööö, a szalonba kellhet még egy-két asztal a desszerteknek. Ó,
és készüljön plusz egy adag fahéjas keksz az Gregory kedvence.
Igen, asszonyom.
Egyelőre ennyi, Mrs. Wilson. Köszönöm!
Nos, rám fért már egy szusszanásnyi szünet a parti szervezésben.
Úgy látom, remekül boldogulsz.
Ó, bizony! De akkor is szívesebben mennék lovagolni. Anyádnak ne mondd el!
Üm.
Penelope jár a fejedben?
Az nem annyira lep meg, hogy ő titkolózott előttem,
korábban is akadt erre példa. De hogy Colin…!
És ismét szembesültem a ténnyel, hogy előbb-utóbb mindenki frigyre lép.
Már én is lovagolni mennék! Átvitt értelemben, nem szívelem a lovakat.
A családnál nincs fontosabb. Ezért muszáj beszélned Colinnal!
Mondd el neki, hogy érzel!
Az igazságnál nincsen jobb érzés.
Gregory már utálja a fahéjas kekszet. Egyszer fogadásból megevett egy tányérral,
és mind kijött belőle.
Ah.
A gyümölcs zselé az új kedvenc.
Ó, remek! Akkor gyümölcszselé lesz!
Hm. Köszönöm!
Asszonyom!
Jól érzi magát?
Vegyem sértésnek, hogy Mr.
Bridgerton szerint engem csak a pozícióm érdekel? Mintha vétek
lenne, hogy védem a családom státuszát
a társaságban.
Nincs abban semmi rossz, asszonyom!
És honnan tudhattam volna, hogy köztük ez szerelmi frigy lesz?!
Nem erre számít az ember. És nem csak Penelopenál. Senkinél sem.
Biztos vagyok benne, hogy megérti. Hisz' csak védeni próbálta őt.
És ezt talán elmondhatná neki. S ha már pozíció…
Még jól jöhet a Bridgerton-rokonság. Azt mondtam, nincs itthon asszonyom.
A jogtanácsos, a Jack Featherington ügyben,
megint beszélni akar önnel.
Ziláltan festek?
Igen. Zilált szépségem.
Remélem, nem okoztam csalódást. Tudom, neked van tapasztalatod.
Nem éltem olyat, mi ehhez fogható.
Még a párizsi nőkkel sem?
Olvashatok még az írásaidból? Megígérted nekem.
Ez igaz. És szeretem tartani a szavam.
Colin! Valamit el kell mondanom.
Micsodát?
A fene! Ezek biztosan a szolgálók, megjöttek a holmijaimmal.
Majd a parkon át hajtunk a kocsimmal. Úgy nem látnak meg.
Lady Danbury! Foglaljon helyet, és élvezze ki velem együtt ezt a jeles napot.
Mégis mi végre ez az ünnepi hangulat?
Leáldozott Lady Whistledownnak!
Haah!
Ön is érzi ezt? Bűzlik a gyengeségtől! Nem támad neki senkinek.
Meg sem kísérel gúnyolódni az én szikrám középszerű párválasztásán.
Teljesen védtelen!
Köszönöm!
Most kell tehát lecsapni rá!
Ó, és mi az Ön terve, Őfensége?
A terv már folyamatban!
Ah.
Királyi hírnökeim e percekben is London utcáit járják.
Hmm.
Ó, Lady Danbury! Annyira jól fogunk szórakozni!
Tessék, parancsoljanak!
-Parancsoljon. -Köszönöm!
Hóóó! Megállunk!
Hirdetmény a királynétól.
Ez meg mi?
-Üzenet a királynétól. -Hm!
„Nagyra becsült arisztokráciám legdrágább tagjai! Ezúton kihirdetem, hogy
-aki…" -„…Ezúton kihirdetem, hogy aki hitelt
érdemlő bizonyítékkal szolgál Lady
Whistledown személyazonosságát illetően, azt ötezer font jutalomban részesítem.
Üdvözlettel: Őfensége Sarolta királyné"
Végre már! Most elnyeri ez a nő méltó büntetését!
Mit szólsz? Kiderül, ki Whistledown!
Te lelepleznéd?
Szükségtelen fáradnom. Biztos akad valaki, aki kiadja a királynénak.
Ó! Mit akartál elmondani?
Semmit. Már nincs jelentősége.
Hmm.
Eloise! Már kerestelek!
Ööö… Leülünk?
Khmm.
Bocsásd meg, hogy eddig nem beszéltem Penelope iránti érzéseimről.
Ó! Jobb lesz, ha mégis állok.
-Eloise! -Épp elég, hogy a báty húgának barátnője
iránti szerelméről beszél. Tudtad, hogy összevesztünk, ezért titkolóztál előttem.
Tudom. És már szörnyen bánom. De szeretem őt, annyira, hogy azt el sem
-tudom mondani. -Jobb, ha nem is próbálod meg.
Egykor te is szeretted őt, nem? Úgy voltatok,
mint az ikrek. Emlékszem a napra, amikor Featheringtonék beköltöztek.
Attól kezdve állandóan „Penelope így" meg „Penelope úgy" meg „Penelope-val a
Don Quijotét olvassuk, és lovagok leszünk."
Porig sújtott, hogy nem vehettünk vívóleckéket.
Hmm.
Penelope a családunk tagja lesz hamarost. Volt idő, hogy ez volt a leghőbb vágyad.
Nekem is sokat jelentene, ha áldásod adnád.
És Penelopet is felettébb boldoggá tennéd.
Ó! Majd' elfelejtem! Van itt egy ajándék neked.
Hisz' te is éppúgy gyűlölöd Whistledownt, mint én.
Óh!
Nagy öröm számunkra, hogy érdeklődik a lányunk iránt, Lord Greer.
Biztosíthatom, hogy ha elveszem, a társadalom oszlopos tagjai leszünk.
A nejemként Miss Cowper engem képvisel. Nincs több efféle divatos ruha.
Komor ruházat kell neki, szürke és barna.
És nem korzózunk a városban, hogy a többi urakkal pletykálkodjunk.
Legfeljebb havonta egy bálon veszünk részt, és csakis ott,
ahol a házigazda erkölcsös jellem. A zenében egyáltalán nem hiszek, és a mai,
modern művészetet botrányosnak tartom.
Lányuk zsenge szeme és füle nem lesz kitéve efféle mocsoknak.
Hm.
Khm. Ez igazán pompás lesz. Ugye egyetértesz, Cressida?
Nagyon helyes. És természetesen utódokat akarok.
Imádom a gyerekeket, örülnék, ha születne négy vagy öt.
Hmm. Természetes!
Miért nem keresi már ki valaki az anyakönyvi jegyzékben a nevét?
Valahol laknia kell!
Azt mondod, keressék az anyakönyvi jegyzékben Lady Whistledown néven?
Nem, nyilván ennyi nem lesz elég. Kell, hogy legyen keresztneve is.
Szerinted Whistledown így fog lelepleződni?
Sosem fog lelepleződni. Tökéletesen rejtőzködik.
Erről jut eszembe. Hogy tudtad megfogni Mr. Bridgertont?
Találtál egy varázsigét valami könyvben?
Lányok! Nem bánhattok így a húgotokkal ebben a házban!
-Üm! De hisz' éppen te… -Ö! Mind otrombák voltunk vele az utóbbi
időben. A kettős terhesség és a meglepetés eljegyzés izgalmában
megfeledkeztünk magunkról. De mint e ház asszonya emlékeztetnék: a
Featheringtonok összetartanak!
Amit ma műveltél, az összetartás?
Ahhh!
Igaz! Nem voltam túl kedves. De ennek mától vége! És mily üdvös,
hogy az eljegyzési ünnepséged remek alkalom az újrakezdésre.
Igazán?
Azon Penelope és én csak kettecskén leszünk
ott. Így lesz időtök átgondolni, ezután hogyan tudnátok végre
jól bánni a húgotokkal.
Megyek a szobámba olvasni.
Jól van.
Ah!
Miss Featherington és Mr. Bridgerton villámgyorsan egymásra talált, ám
Londonban az élet még náluk is gyorsabban tér vissza a régi kerékvágásba:
Lady Featherington igyekszik a Bridgertonokhoz dörgölőzni, a királyné
pedig folytatja hasztalan hajszáját Lady Whistledown után. De a titok nem fog
-sietve napvilágra kerülni. -Itt a Whistledown! Megjelent!
A villa kerül balra, a kés és kanál kerül jobbra.
Ühüm.
-Helyes! Gyorsan megtanulta. -Az eszét az anyjától
örökölte. Egyetértesz, Will?
Elnézést.
Készen is állsz az első társasági eseményedre.
Mit mutat a főkönyv?
Nagyobb hiányt, mint azt vártam.
A héten igazán pihenhetnél.
-Nem tehetem, hisz… -Dehogynem!
És ebből nem engedek.
Hibátlan!
A főkönyv megvár, de a családod már hiányol.
Elölről! Gyakoroljuk!
Ügyes.
Köszönöm!
Ó, nincs mit!
Jó estét uraim!
Kitettél magadért, húgom. Nézz csak körül!
Ó! Köszönöm! Pazarul festetek!
Akkor nézd meg Gregoryt! Öcsém! Honnan szerezted ezt a takaros kalapot?
Ha etoni diák lesz belőlem, itt az ideje, hogy akként is öltözzek.
Ott talán végre teletömik a fejed, és passzolni fog a kalap.
Ó! Áh! Nos, akkor, mint a ház ura, üdvözöld vendégeinket.
Ühm.
Ah! Jó estét!
Miss Hyacinth.
Örülök, hogy megismerhetem, Lord Kent.
Ne is foglalkozz vele! Kaptam egy új íjat. Megnézed?
Hm. A dekoráció valahogy sokkal fakóbb, mint emlékeztem. Nem igaz?
Jövendőbelim!
Jó estét.
Itt az én leendő vejem! Hah!
Lady Featherington! Igen jólesik ez a meleg fogadtatás Öntől.
Ah!
Őszintén sajnálom korábbi megjegyzésemet. Legyen is a múlté!
És ma este ünnepeljük meg mindünk közös jövőjét.
Nos, ha ön így vélekedik, nekem sincs ellenvetésem.
Úúú! El kell mondanom édesanyjának, mily csodás a dekoráció.
Üm.
Hol vannak az italok?
Eloise szólt, hogy Miss Cowper meghívatta magát. Nem tudtam, mondhatok-e
-nemet, e helyzetben. -Nincs semmi baj.
Jó. Igazából nem is bánom, hogy itt van, hadd lássa csak a diadalodat.
Hm.
Bárki, aki megkérdőjelezi a frigyüket, az bolond. És csak annyi kellett hozzá, hogy
-Penelope végre önmagát adja. -Hm.
Rendkívüli hölgy, az biztos.
-Lady Bridgerton. -Lord Anderson! Üdvözlöm!
Marcus! Nem tudtam róla, hogy te is itt leszel ma este.
A minap összetalálkoztunk a parkban, séta közben.
Örömteli véletlen volt.
Bizony az.
És én meghívtam.
Értem! Nos, igyunk az ifjú párra!
Khm.
Lord Greer iszonytató alak! Ki kell találnom,
hogy húzzam ki magam e frigyből. Segítesz benne?
Persze, csak…
Bocsáss meg!
Vagy a bátyám a legmegértőbb férfi a világon, vagy még nem vallottál neki.
Várom a kellő pillanatot.
Itt már nem csak rólad van szó! E titok, e hazugság, most,
hogy a királyné jutalmat kínál, ki fog tudódni. És akkor Colin rájön,
hogy én is átvertem. Ha te nem tudod rászánni magad,
felmentelek, és elmondom neki majd én magam.
Éjfélig adok időt.
-A frissítőd. -Ah!
Minden rendben?
-Ó! -Üdvözlöm nálunk!
Ö! Lady Arnold, kérem, engedje meg, hogy bemutassam a húgomat,
Lady Bridgertont.
Hah! Öröm, hogy megismerhetem.
Látom, pokoli jó partikat rendez.
Üm. Máris megkedveltem.
Ó! Bocsásson meg!
Bemutatom bátyámat, Bridgerton vikomtot.
Csakis kiváló dolgokat hallottam önről.
Tehát még nem beszélgetett a családommal?
Lord Kilmartin! Mesélje el azt a történetet,
-amit nekem mesélt a minap. A csizmáról. -Üm?
Á, igen. A csizma.
Nos, nagy volt, nagy volt, nagy volt a sár. Ccc. Csupa sár lett a csizma. Ö…
Jól esne egy kis frissítő.
Üm.
Mi a véleménye?
Ők ketten igazán hasonlóak.
Igen, de nem lenne jobb olyan társ, aki kicsalogatja Francescát a csigaházából? És
-tekintve, hogy a királyné is ellenzi… -Óh! Olyannyira, hogy ez adta az
-ihletet Whistledown leleplezéséhez. -Ó!
Ezegyszer talán válaszd az egyenes utat. Tudom, nem vall rád, hogy nógatnád a
-gyermekeid. -Gúnyolódsz rajtam?
Csak ahogy te gúnyolódtál rajtam múlt évben.
-Megbocsát? -Hogyne, persze!
Itt van hát, Lady Bridgerton! Folyvást elkerüljük egymást!
Lekötnek a háziasszony teendők.
-Nagyon átérzem. -Ühüm.
Üdvözlök mindenkit! Hadd szóljak most néhány szót!
Azt mondják, aki leesik a lóról, mihamarabb üljön újra nyeregbe.
Szerintem ne kapkodjunk,
mert lent a sárban ránk mosolyoghat a leendő menyasszonyunk.
Balul elsült lovaglásom eredménye, hogy megismertem Miss Featheringtont,
Pent, és hálás vagyok, hogy ma én vagyok itt vele.
Alig várom a közös életünket! Hogy igazán megismerjük egymást.
Minden együtt töltött napért hálát fogok adni.
-Gratulálunk! -Hah!
Khm-khm! Hm.
Szívből gratulálok nektek! Hm. De szép is igazán megismerni egymást!
Teljesen. Mielőtt lejár az idő.
Khm. A nekünk rendelt idő!
Ketyeg az óránk! Jó egészséget!
-Köszönöm! Eloise. Én csak… -Hadd tegyem hozzá, mily nagyon büszke
vagyok bájos leányomra, Penelopera. Igyunk az álompárra! És persze a
Featherington-Bridgerton családra!
Ide vagy erősebb italok kellenének vagy gyengébbek.
És most jöhet némi desszert és a kitalálósdi, fent a szalonban!
Szabad?
Hogyne!
Bridgerton-szabályok! Figyelem! Aki helyesen válaszol,
az ad meg új feladványt. És ez így folytatódik,
mindaddig, míg egyértelműen el nem dől,
melyik lord vagy lady
köztünk a legeszesebb.
És ki kezdjen?
Á, szerintem Penelope. Elvégre ez az ő nagy estélye.
Igaz!
Jó, legyen.
Remek!
Khm. „A második tagom messzire tud vinni, az első messzire tud repülni;
egyben a tavasz gyermeke vagyok.
„A tavasz gyermeke", nyilván valamilyen virágról van szó.
Liliom! Nem! Nefelejcs! Orgona!
-Nem! Hiszen két tagból áll. -Úúú! Sssss!
Messzire visz a láb, messzire száll a madár,
így a szarkaláb a megfejtés.
Mm!
-Eloise kitalálta. -Áááá!
-Ááá! Bravó! -Szép volt! Most te jössz!
Ezt figyeld!
Második menet.
Khm. Köszönöm!
„Első tagom a tagadás egy formája; a második bennünket jelöl; a harmadik
életünk múlását mutatja; egyben hiába várjuk."
A közepe „mi".
-Igen, pontosan! -Ööö… mitesszer! Mitesszer!
Nem! Nem, dehogyis!
-Ez, ez nem a, ööö… a semmikor? -De!
-Ügyes! -Nagyon jó.
Parádés!
Nagyon tehetséges.
-Sokat segítettem neki! -Igen!
„Az első tagom velem tart a kertbe, hol a második dúsan nő, egyben régóta gyógyítom
-az embert." -Ez a csalán, talán?
Ümmm?
Khm. Nem. „Velem tart, dúsan nő". Ez a barátcserje. Jól mondom?
Talált.
-Mi, többiek is részt veszünk a játékban? -Ők ketten legendás riválisok.
Talán most eldől, melyikük a jobb.
„Az első tagom, kicsi, vidám, főleg hogyha engem meglát,
a második tagom nem fém, bár neve sugallja,
egyben én vagyok a kertek vadvirága. "
-Úgy sejtem, Nicky ma megtanul sakkozni. -Üm. Képzeld, Daisy a
héten végre lóra mert ülni.
-Valóban? -Ühüm. Szinte izzott a tekintete. Elmúlt
minden félelme, és megtette, amit eddig nem tudott. Én meg arra gondoltam:
„Bárcsak itt lenne az apja, hogy lássa."
-Hozok frissítőket! Van itt limonádé? -Ó! Az jól esne! Igen, ott
-vannak! Itt, nem messze. -Ó!
Ó, ez igen!
-Igen! -„A második tagom értékes nedű, életet ad.
Az első tag értékes annak, ki az értéket vagyonban méri. Egyben kertek éke
vagyok, színem nemesfémként ragyog."
Aranyeső!
Jó megfejtés!
Óóó! Nagyon ügyes!
Nagyon jó! Nagyon jó!
Az első tagom megtölt mindent, élőt és akár élettelent. A második tagom pedig
csak a vizeken siklott eleddig, de egyben új utakra indul a mennyek felé. A kettő
-együtt pedig kiadja azt, amit – -O-ó! Hát, persze!
Ahhh!
Eloise! Nem is érdekel, hogy hozzá kényszerítenének egy aggastyánhoz?
Ö! Dehogynem érdekel! És boldogan vitába szállnék a szüleiddel, ha azzal elérhetnék
bármit, de bármennyire is szeretném őt én magam is lebuktatni, sosem fogsz rálelni.
Nem tartasz elég eszesnek hozzá!
Ne-nem, nem így értettem. Én sem tudnék rálelni.
Pedig sokkal okosabb vagy nálam!?
Cressida! Ne haragudj! De nekem ez most nagyon nem alkalmas.
Így vagy úgy, de megszerzem azt a jutalmat.
-Lord Kilmartin! Jól érzi magát nálunk? -Igen. Köszönöm!
Most, hogy nincs nagy közönségem, elmesélem hármuknak sáros
csizmám igaz történetét.
Khm.
E-ez történt valójában. Öhm…
Khm.
Ccc. Egy nap gyanús sárfoltok jelentek meg otthonomban. És mindannyian jómagam,
a személyzet, sőt anyám is,
üldözni kezdtük a rejtélyes foltokat végig a házon. Ha próbálták
felmosni, csak még több folt jelent meg, mintha fantom járna ott.
Mikor aztán elfogyott a türelmem, végre lepillantottam,
és mit látok?
A fantom nem más volt, mint én.
Saját sáros csizmámmal üldöztem a sarat.
Ezzel csak azt mondom, néha azt sem látom meg,
ami az orrom előtt van. Nem úgy Miss Francescát.
Őt rögvest megláttam.
Igazad volt, ez mégis igen remek kis történet.
-Mr. Bridgerton. Nagyon jó. -Jöjjön!
Köszönöm!
„Az első tagom név csupán, a második azt is eltagadja,
egyben nem marad semmim, mit a sors megadhatna.
-" -Óóó!
Hmm.
Legyen ez: „nevenincs"?
Ah! Nos, az.
Ez Whistledownra már nem sokáig lesz igaz.
Ümmm.
A királynénk bizony gondoskodott erről.
-Úgy vélem, hogy ezzel… -Kit menne utána egy ilyen ügynek, mint
Whistledown kiléte? Ez oly' közönséges.
Inkább Whistledown a közönséges, nem? Bár a társaságot felrázná a közönségesség.
-Csak azt akartam mondani… -Ha lelepleződik, azzal
besározódik a családja is.
És esélye nem lesz férjhez menni.
Elnézést!
Mondjuk el ma este!
Azt hittem, még várnál vele.
Te meg én… Most boldogabbak vagyunk, mint valaha. És bevallom, azt reméltem,
így leszünk, csak mi ketten, még egy kicsit.
Nagy változást hoz, de te meg én gyerekkel
is boldogulni fogunk, ahogy ketten is elboldogultunk.
Ez a jutalom még kevés ahhoz, hogy Lady Whistledownt előcsalogassa.
Igaza van. Ennyi pénzért sokan bármire képesek lennének.
Ma reggel láttuk, ahogy három ifjú hölgy a rikkancsokat kergette információért.
Utálni fogja, ha lelepleződik.
Üm. Vagy talán épp, hogy örülne neki! A hatalom, a hírnév, a szabadság,
hogy bármit megtehet. Nem is szólva a pénzről.
És persze, ezután nem kényszerülne férjez menni sem.
Ö! Jogos felvetés. Ezek után pazarabb életet élhetne,
mint bármelyikünk.
De milyen lehet szüntelenül együtt élni egy ilyen titokkal?!
Biztosan emészti belülről.
Ühm, igen.
-Rémes lehet efféle kettős életet élni. -Ilyen titkot én egy
óráig sem tudnék megtartani.
Meg én sem, az biztos.
Pen! Hová tűntél? Mindenütt kerestelek.
Csak-csak szusszantam egyet.
Tudom, hogy nyugtalanít valami. Érzem. Egész este kerülted a tekintetemet.
Nem, Colin…
Én azt is megértem, hogy a kocsiban csak a hév ragadott el,
hogy nem érzed ugyanazt, amit én irántad.
Colin!
El kell mondanom valamit!
Pen! Pen! Mondd, mi a baj?
-Colin! El kell mondanom… -Eloise! Kérlek hozass
egy nedves törölközőt.
Pen!
Anyám! Lady Danbury! Nagy hírünk van.
-Gyermeket várunk! -Hah!
Ó, milyen csodálatos hír!
Hah!
Mondjuk el a családnak! Olyan boldogok lesznek!
-Elmondhatjuk? -Igen, mondjuk el!
Ö! Kis figyelmet! Figyelem!
Bejelentésem van. Ideje véget vetni a találgatásoknak.
Tudni szeretnék, hogy ki Lady Whistledown? Most megtudják.
Én volnék.
-Miss Cowper! Nyilván tréfál! -Ez nem tréfa. Én vagyok Lady
Whistledown. És jól mondta, azt tehetek, amit csak akarok.
Nem kapok levegőt!
-Hozzanak vizet! -Pen!