Je to podivné.
Má drahá, já nejsem překvapen.
Ještě ji nedoručili. Nikdo ji nemá.
Je možné, že ji královna přece jen odhalila.
-Měla psát o mém zasnoubení. -A nebo možná o mých nových šatech.
Já bych byla ráda…
-Cressida Cowperová? -Hm.
Ta blond hubená drbna.
Vážně věříme, že je to ona?
-Sedí to na ni perfektně. -Taky bych mohla psát zákeřné drby, být
prakticky stará panna jako slečna Cowperová.
Je tak krutá.
To ubohé dítě mělo mizernou výchovu.
Já být její mamá, hned bych ji vyhnala.
Zrozena v pekle.
-Já myslím, že je génius. -Nemohu se dočkat dalšího čísla.
Nebudu urážet ďábla vykreslováním paralel mezi ním a Cressidou Cowperovou.
Neboť jeden je lhář, podvodník a sukuba první třídy
a ten druhý není autorce znám.
Máš návštěvu.
Pen.
Coline.
Je ti líp? Bál jsem se.
Je mi docela dobře. Ale nechoď sem, může to být nakažlivé.
Neznám místo, kde bych byl raději.
Vím, že máš něco, co mi chceš říct. Ale rád budu trpělivý do doby,
než budeš připravena mi odhalit, co cítíš.
Teď o tom nemohu mluvit. Neomdlela jsem kvůli něčemu,
cos udělal ty. Ale kvůli Cressidě a jejímu tvrzení,
že je Whistledownová.
Je to dost nevšední. Všechny ty zlé věci, co napsala o tobě, o mně, našich
rodinách. A pak vše prozradí na naší zásnubní párty.
Celá ona, vzít si něco, co není její.
Hm.
A myslíš, že je to ona? Já měl za to, že lady Whistledownová je chytřejší, nejspíš.
Nechám tě odpočívat.
Ale než půjdu, něco tu mám.
Klenotník to právě teď dokončil.
Och?
Och, Coline, ten je krásný.
Ani z poloviny tak krásný jako ty.
-Co ten inkoust? Něco píšeš? -Och. Ano. Ech, dopisy.
Sdí… sdílím naši novinku.
Jistě. Tak v tom pokračuj.
Pěkný den, slečno Featheringtonová. Zatím.
BRIDGERTONOVI
Slíbil jsem lordu Greerovi nevěstu debutantku,
ne nějakou pisatelku drbů. Svou nabídku ke sňatku odvolal.
Vážně?
To není důvod k úsměvu, děvče. Jestli si myslíš,
že můžeš dál pracovat pod mou střechou a špinit mé dobré jméno,
tak se velmi tvrdě mýlíš! Posílám tě bydlet k tetě Jo.
Papá, to nemůžeš. Teta Joan žije ve Walesu.
Přesně tak. Můžeš tam psát své drby o ovcích!
Cressido, to prohlášení musíš odvolat! Můžeme říct,
že lady Bridgertonová ti dala moc vína a to tě přemohlo.
Ty mi nevěříš?
Svoji dceru dobře znám. Lady Whistledownová je vtipná autorka.
Ty máš řadu dovedností, ale chytrost mezi ně nepatří.
Slečno Cressido Cowperová, jste předvolána do paláce na
příkaz Jejího Veličenstva, královny.
Hm.
Máme novinku, kterou vám chceme sdělit, lady Danburyová.
Och!
-Prodáváme náš klub. -Ach! To je skvělá zpráva. Vždy mě
potěší, když někdo přijme mou radu. A je to správné řešení, pane Mondrichi.
Královnin hněv je nyní zaměřen jinam, ale to se může kdykoliv změnit.
Jistě. Nechceme na sebe přitahovat pozornost neposlušností.
Nesmysl! Vy na sebe musíte přitáhnout pozornost
a to nejlepším osvědčeným způsobem, uspořádáním plesu.
Jedna věc je poslušně se držet pravidel. Ale jestliže chcete vyhrát hru,
musíte ji vést. Jinak budete pořád trčet v defenzivě. Hm?
Och, ehm.
Ech…
-Máme způsob, jak pobavit lidi. -Ha! Mm.
Lorde Andersone?
Lady Bridgertonová. Promiňte, že ruším. Zapomněl jsem klobouk.
Ano.
Děkuji.
Takže jste jen, eh, šel kolem?
Ano, asi jsem mohl poslat lokaje, aby ho přinesl, že?
Ale pak už bych neměl možnost vás znovu vidět. A poděkovat za tak příjemný večer.
Ano, byl to pěkný večer, viďte?
Jak se cítíte?
Ech… Kromě té bolesti hlavy dobře.
A jak je vám?
Všimla jste si chladného postoje mezi mnou a mou sestrou?
-Možná. Tedy nic mi potom není. -Já věřím, že to vyřešíme. Dětské
křivdy mají tendenci přetrvávat.
Hm.
-Má sestra je prvorozená a… -Ale vy jste byl první chlapec.
Ale už jsme dospělí. Určitě to překonáme.
Věřím, že cestu najdete.
Děkuji. Nechám vás, ať vás bolest hlavy přejde. Doufám, že se brzy uvidíme.
To já také.
-Ne, to není pravda a proto říkám, že já… -Gregory tě viděl. Miluješ
-růžové. Mm. Ňam-ňam-ňam-ňam-ňam. -Mám ráda růžovou barvu,
ale makronky čokoládové. Benedicte!
Už jsem řekla, že chci tyhle dvě, tak si můžeš vzít, ale řekla jsem…
Ne. Ne, ne, ne. Nemůžeš mít dvě. Nemůžeš. Dnes ráno už jsi měla tři.
-To jsem neměla! -Přišla jsi dolů. Viděl jsem tě.
-Měla jsem jednu! -Jo, přišlas.
-Je to pravda. Gregory tě viděl. Gregory. -Ne, to není pravda. Měla jsem
-jednu, a proto si vezmu dvě. -Proč lžeš?
-Já nelžu. -Já vím, že lžeš.
-Och, Gregory! -Co? Taky mám rád čokoládové.
-Já jsem neměl ani… -Och, prosím!
Já jsem je chtěla!
Dobře, mám řešení. Mám řešení. Vidím tě, polož ji, Gregory…
-Nenastal čas to říct? -Vaše rodina je zjevně zaneprázdněna.
Roztřiďte je podle barev a pak spočítejte. Nemůžete si je rozdělit…
-Nepletu se do vás, jenom vám radím. -Nic se počítat nebude.
-Čokoládové jsou moje a basta. -Vždycky jsou takoví. Musíte je přerušit.
-Nevěřím, že mě uslyší. -Dnes už jsi měla tři! Gregory tě viděl.
To jsem teda neměla! Pořád lžeš.
Sledujte. Promiňte. Onemocněl jsem morem a vy všichni jste teď odsouzeni k záhubě.
-Tuhle jsem ještě neměla… -Ne. Tři banánové za čokoládovou.
-Nemáš šanci. -Jak vychytralé.
Ech.
-Dost nepřiměřené. Proč ne? -Ale já už jsem řekla, že chci tyhle
-dvě. Ale ty máš rád růžové, já ne. -Ne, Gregory,
nemůžeš. Jsi jenom… Proč se do toho motáš?
Tak dobře.
Ty čokoládové…
-Prosím! -Rodino!
Ale…
Děkuji. John má ohledně nás malé oznámení.
Velmi malé, ano.
Ech…
My se budeme brát.
Och, bože.
-Ech… -Gratuluji vám!
Och.
-Děkuji. -Výborně. Skvělé.
-Och, hodně štěstí, sestro. -Makronka pro tebe.
Budeš ta nejkrásnější nevěsta na světě. No, stejně jako Daphne a Kate. A Penelope.
Mám velkou radost. Jste opravdu krásný pár.
Díky, mamá.
Musíme jít k modistce kvůli šatům.
Všechno má svůj čas.
Jsi naštvaný kvůli makronkám?
Vědělas, že je Whistledownová?
Ty jsi dnes ráno mluvil s Penelope?
Ano. Je zdrcená prohlášením slečny Cowperové.
Řekni mi, žes to nevěděla.
Ne. To o Cressidě ne.
Jo.
To přátelství už nebylo ono, ale tohle může být poslední kapka.
To doufám.
Byl by nesmysl se s ní přátelit a při tom všechno vědět, když zvážíme,
co byla schopná napsat.
Byl jsi tak naštvaný na Whistledownovou. Co budeš dělat?
Na jednu stranu bych nejraději šel do jejího
domu s vidlemi. Kdybys to chtěla, tak bych klidně šel. Ale popravdě,
to co se stalo v poslední době mě tak nějak obměkčilo.
Myslíš to všechno s Penelope.
Vím, že to nechceš slyšet, ale je zarážející,
jak rychle se jedna osoba může stát vším, na čem ti záleží.
Teď už mě zajímá jen její blaho. A naše budoucnost.
Možná bych Whistledownovou přiměla odejít. Pak už by nikomu nemohla ublížit.
Promluvíš se slečnou Cowperovou?
Se samotnou pisatelkou.
PODVODNICE ŠARLATÁNKA
Chtěla jsem mu to říct. Já…
Ale neřekla.
A když nastal čas… ani já ne.
Protože teď vím, že pravda by Colina zničila.
Až vyjde toto číslo, pořád mám v plánu mu to říct.
Ne.
Z nějakého důvodu můj bratr věří, že tě miluje.
Kdyby věděl, že jsi to byla ty,
kdo psal o mně, o mé rodině, Marině,
kdyby věděl, jak dlouho jsem to tajila…
Proč to říkat, když pro tebe bude lepší přestat psát.
-Nemohu přestat. Hlavně ne teď. -Ale můžeš, teď máš dokonalou možnost.
-Snad nemyslíš… -Jakkoliv bylo její prohlášení včera
hloupé, Cressida ti prokázala laskavost. Nedokáže napsat přesvědčivý článek. Nech
ten sloupek zemřít s ní a nepřijde se na to.
Eloise, hodně tvrdě jsem dřela. Hodně dlouho. Ze všech lidí odmítám, aby z toho
zrovna Cressida těžila. To by mi zlomilo srdce.
A co Colinovo srdce? Dovolíš, aby ho zlomila pravda?
Ale…
Lady Whistledownová je moje jméno, ne její.
Tvé jméno bude Bridgertonová.
Nemůžeš mít obojí.
Celý svůj život…
… jsem nechtěla nic, než patřit k vám do rodiny.
Byla doba, kdy jsem chtěla autorku moc poznat.
Chvíli se ti dařilo. Ale jsou to jen klepy. Nech to být.
Veličenstvo vás přijme.
Tak, to je ta mladá žena, která tvrdí, že je lady Whistledownová.
Ano, Vaše Veličenstvo.
A proč jste s tím přišla až teď?
Já se hlásím o tu odměnu, Vaše Veličenstvo.
Mizerných pět tisíc liber by pro Whistledownovou
nic nebylo. Máte z toho zisk či ne?
Hlásím se o to, aby jiný nezískal, co patří mně.
No, já jsem žena, co drží slovo. Získáte svou odměnu, jakmile dostanu
poslední číslo. To, co mělo vyjít dnes ráno.
Promiňte, Vaše Veličenstvo, víte…
… s odměnou na mou hlavu se můj vydavatel stal obezřetným. Ale další číslo by mělo
-vyjít. Již brzy. -„Poznej svého nepřítele,“ že?
Lady Whistledownovou znám snad jako sama sebe. Její největší předností je,
že umí vše pozorovat. Co jste vy pozorovala v životě kromě sebe?
Já pozoruji.
Včera večer jsem pozorovala slečnu Francescu a lorda Kilmartina.
Celou noc byli v domě Bridgertonových.
Ale pořád je ještě čas, aby se Francesca přiklonila k markýzovi.
Hm. Slečno Cowperová,
pravá lady Whistledownová by nikdy tak snadno svou pomoc nenabízela.
Bez důstojného soupeře je mi už jedno jak průměrného nápadníka si slečna
Francesca vybere. Pokud vy ovšem nevydáte
přesvědčivý článek, tak si vás u dvora nepřeji víckrát vidět.
Cressido. Já ti zakazuji cokoli publikovat.
Nemohu jinak, mamá. Vyloučí mě ze společnosti.
Tvůj otec už tě ze společnosti vyloučil, má drahá.
U tety Joanny bydlet nebudu.
A co když se ta pravá lady Whistledownová rozhodne znovu publikovat?
No, dnes ráno nic nevydala. Možná jsem ji odradila. Co jiného mám dělat? Vydat
článek je jediná šance, jak získat přízeň královny.
Ach…
Když článek vydáš a upevníš svou pověst jako
Whistledownová, nikdo si tě už nevezme.
Už teď si mě nikdo nevezme.
Moc ráda bych pořádala svatební snídani tady.
Pokud si ji vaše matka nepřeje pořádat sama, lorde. Kdybych měla jediné dítě,
asi bych o to bojovala.
Ani jsme neoznámili zasnoubení. To udělejme jako první.
Jediné, za co by má matka bojovala, je nemuset být hostitelkou.
Promluvme si o oznámení zasnoubení. A pokud jde o královnu…
Vlastně o tom už jsme mluvili.
Já vím, že jsem nebyl královninou první volbou pro vaši dceru.
Jen proto, že Francesce věnovala víc pozornosti.
Já si myslím, že by bylo vhodné teď, eh, počkat až se nachýlí konec sezóny,
než vaše úmysly oznámíme.
Pak se můžeme všichni na svatbu vytratit do svých venkovských sídel a královna
si vybere jiný démant na novou sezónu.
Jde o to, že…
Hm.
… Nechceme čekat tak dlouho. Rádi bychom si začali zařizovat domov.
Myslíme, že promluvit s královnou je rozumné rozhodnutí.
No, když myslíte, že to zvládnete.
My prosíme tebe, ať s ní promluvíš.
Och.
Ech.
Mhm.
Hm. Přemýšlím o žlutých stuhách na všech zábradlích v domě a o pozlacených
květinách na kočáře od kostela až k hostině.
Och.
-Velmi vkusné, mylady. -Och.
-A v čem pojedeme? Na vozíku? -Hm.
-Já na svatbě zlacené květiny neměla. -Protože sis nebrala
muže s neomezenými zdroji.
Ponesu tě, má lásko.
Och. Já radši zlacený kočár.
A vůbec, proč by Penelope měla mít takové výhody.
Svatby nejsou tak důležité jako těhotenství, že ne?
Kde je Penelope? Už jí musí být lépe. Penelope?
„Penelope.“ Pusť!
SPOLEČENSKÉ LISTY LADY WHISTLEDOWNOVÉ
Co tady nahoře děláš? Hm? Ach. Čteš si stará vydání Whistledownové.
Pořád mi není dobře.
Penelope. Podařilo se ti získat zájem muže
velkého jména a prostředků. Máš možnost se celý život
povalovat a nic nedělat. Ale teď dokud neprojdeš uličkou a
nebudeš vdaná, je tvou povinností,
aby si pan Bridgerton myslel, že je tou nejdůležitější osobou na
celém světě. Věnuj se jen jedinému:
svému manželovi. Jeho snům, jeho přáním. Aspoň na začátku.
A co moje sny?
Jaké sny? Dámy nemají sny. Mají manžela.
A pokud máš štěstí a plníš svou roli, někdy se ti může splnit to,
co si přeješ skrze něj.
Tvůj otec uměl být krutý. A slabý.
Vybrala jsem si ho kvůli bezpečí. Ale ani to mi neposkytl.
Ale dal mi mé dcery. A mým největším přáním vždy bylo,
abyste se měly lépe než kdy já. A to máte.
Máš štěstí, Penelope. Neber to jako samozřejmost.
Mm.
Mm. Mm.
-Mm. -Mm. Je radost s tebou sdílet jídlo.
Mm. Naše první, myslím.
Mm. No. Koláčky mé kuchařky je malá část jejího repertoáru.
Snažíš se mě předat kuchařce?
Koncem tohoto týdne pořádám večeři. Pro tebe, mě a mého přítele Paula. Přijdeš?
Hodláš si ověřit mé záměry vůči tobě?
Hmm. Něco takového. S tvou rodinou jsem se již setkala.
Tak je fér, abys poznal mé drahé.
Mm.
Hm-hm.
-Ach! -Mm! Báječné. Mm. Mm. Ty…
He.
Á. Hm.
Na vás, lorde Kilmartine, že se připojíte k naší rodině. Už velmi brzy,
-doufám. Jsem rád, že jste tu s námi. -Mm.
-Potěšení na mé straně. -Mm.
Ach…
Zdáte se dobře naladěni. Je to u vás obou díky lásce?
Ech.
Pánové! Jedna z mých nejlepších lahví brandy.
-Ach! -He.
Ach!
-Nemohl jsem ji tu nechat novému majiteli. -Další? Škoda, že
-nekončíš s klubem častěji. -Ech.
Bohužel, tahle je poslední.
Ach.
-Mm. -Tak.
-Ách. -Ech.
-Kruci. Myslel jsem, že tam toho je víc. -Ach.
Ach.
Tenhle drink je váš. Na oslavu poslední noci, kdy jste vlastnil tenhle bezva klub.
-Spíš na lítost, myslíte? -Mm.
A na lítost já nepiju.
Och. Když je to pití na lítost, tak si ho zasloužím já.
Co?
Ty?
Je to tak. Láska mě ohloupila tak silně, že jsem za týden nenapsal ani větu. Jsou
-to muka, vážně. -Bratře.
Co musíš psát?
Já píši takové paměti.
Och? Vážně?
Jo.
-Jo? -Uh… A o čem to je?
No, eh, píši příběh o svých cestách. Tedy v podstatě. Jo.
Ne! Ne, ne, ne, ne… Ne.
-Proč si to zasloužíš ty? -Mm.
Ty máš ve svém životě směr, zatímco já jen pluji bez cíle, bez zřetelné cesty vpřed.
-Ach. -A nejsi šťastnější, než jsi kdy byl?
-Jsem. Ano, to je pravda. -Mm.
Myslím, že ten drink je můj.
Hmm?
Pokud se tedy nemýlím, tak vítězem této hry je z nás ten nejšťastnější.
Ne! Prosím, žádné sentimentální věci o naší sestře.
Chtěl jsem říct, že jsem nejšťastnější z nás všech,
Nee…
protože já vidím ještě jednu lahev.
He.
-Vážně! -Má ji! Má ji!
Vskutku!
Jako ostříž.
Jo.
-Ach. -Nádhera.
Děkuji.
Připíjím na slavný klub pana Mondriche.
-Na klub. Mm. -Na klub. Mm.
Och!
Ach.
Další. Musíš. Musíme ji vypít. Musíme ji vypít. Teď jsi náš bratr.
Páni. To sedlo. Velkou. To musíš. Teď jsi v rodině.
Ne. To stačí.
-Ještě jednu pro Mondriche. -Ah.
Mondrichi?
Nechci už pít.
-Tak a je to. Přelil jsem. -Je tu dost na další
-rundu. A ještě jednou. -Tak na nás.
Whistledownová.
Toto je slovo Boží. Bohu děkujeme. Nuže,
dnes oznamuji zásnuby manželství mezi panem Colinem Bridgertonem a slečnou
Penelope Featheringtonovou.
A nyní se vás ptám poprvé. Pokud někdo z vás zná příčinu
nebo jen překážku, proč by tyto dvě osoby neměly být
spojeny ve svátosti manželství…
… oznamte to nyní, prosím.
Velmi dobře.
Pan Bridgerton a slečna Featheringtonová budou na tomto místě za tři týdny oddáni.
Dnes také oznamuji ohlášené zásnuby lorda Charlese Choa a slečny Emmy Kenworthyové.
A proto se nyní ptám podruhé. Pokud někdo z vás zná příčinu
nebo jen překážku, proč by tyto dvě osoby neměly být spojeny
ve svátosti manželství, oznamte to nyní.
Velmi dobře. Lord Cho a slečna Kenworthyová,
budou zde za dva týdny oddáni. Tím se dostávám ke konci
svých dnešních slov. Nyní odejděte v klidu a pokoji
k lásce a službě Boží.
Hned se k vám přidám.
Rád vidím, že je ti lépe.
Cítím se skvěle.
Brzy již budeme oficiálně oddáni. Pokud mne stále chceš?
Coline, proč bych nechtěla?
Hm.
Vím, že je tu něco, co jsi mi chtěla říct.
Je tu něco, co jsem měla v úmyslu ti říct už dávno.
Že jsem tě milovala, co jsme se potkali.
Je to trapně dlouhá doba.
Předstírala jsem, že jsi můj přítel, byl jsi, ale tajně jsem tě milovala.
Vždycky jsem tě milovala, Coline.
Celý život tě budu prosit. Odpusť, že jsem to neviděl dřív, Pen.
To není nutné. Nic na světě mě netěší víc, než být teď s tebou.
Coline, co to děláš?
Tancuji se svou budoucí ženou v kostele, kde budeme oddáni.
Trestali tě někdy jako dítě?
Správná poznámka.
Ech, bratře?
Sestro?
Smím ti představit lady Keswickovou? Už jste se někdy potkali?
Myslím, že zatím ne. Lord Anderson. Těší mne. Právě jsem se s někým bavil, takže…
-He. -Potěšení na mé straně. Celé město mluví
-o vašem příjezdu. Těšila jsem se, až vás -poznám.
-Ano. Mějte se, pa pa. -Och.
Nechám vás dva, ať se poznáte.
Vaše sestra mi řekla, že jste vdovec jako já.
Aha.
-Ale prosím tě… -No…
-Och. -Zdravím, Eloise. Jak se máte?
Váš syn vypadá šťastně.
Báječně. Děkuji.
A další zasnoubení? Chystá se nějaké? Tolik dětí. To víte.
Ne. Ne. Všechno má svůj čas.
Víš, jestli chceš učinit pokání, musíš dovnitř, do kostela.
Eloise, vyklouzla jsem ven. Nikomu neříkej, že jsem zde.
Myslela jsem, že miluješ pozornost.
Nepřišla jsem kvůli pozornosti.
Tak proč?
Možná proto, že život v úkrytu je osamělý. A napadlo mě,
zda by ses ke mně nepřidala. Miluješ přece slova, čtení,
a možná bys mi pomohla napsat ten sloupek?
Cressido, nevzpomínáš si, co se o mně loni psalo? Cos ty psala ve svých listech?
Ovšem. Odpusť, já nevím, proč jsem to psala. Tu chybu můžeme napravit s velkou
-chválou tebe hned v našem v prvním čísle. -Ech…
Nechci ti s tím pomáhat. A už nemůžeme být přítelkyně. Je mi líto.
Vážně jde o Whistledownovou?
Není divu, že tě Penelope opustila.
Neděláš nic, jen mluvíš. Je jasné, že jen závidíš, že jsem něco udělala sama.
Možná Whistledownové závidím.
Je to hezký výkon. A potom cos strávila sezónu neviditelná,
je pochopitelné, proč to člověka nutí psát.
Gratuluji k těžce vydřenému úspěchu.
Jistě budeš mít děvče. Proto v poslední době ztrácíš jiskru, sestro.
Jak to myslíš?
Říká se, že děvčata ti kradou krásu. Ty to nevidíš, mamá?
Tvoří tak kouzelný pár, nemyslíte?
Pro mě jsi kouzelná jako bonboniéra.
Předpokládám, že přijdete i na další ohlášky.
Ano.
Chtějí, abych za ně promluvila s královnou.
Raději vy než oni. Královna očekává výkon. A tihle dva… Stále jen sedí dlouhou
-dobu mlčky? -Teď už mluví víc.
Mhm.
Učím se tohle spojení respektovat. A jen se bojím, když bude královna moc naléhat,
-pak… -Tak si možná všimne,
že máte ještě pochyby.
Mé pochyby nejsou důležité, pokud je šťastná.
Jsou, královna je podezíravá. Posílí ji to a postaví se proti sňatku.
Ou.
Eh.
-Ah. -Och.
-Pojď sem. Oh. Sluší ti to. Sluší ti to. -Lady Danburyová.
-Není to krása? -Ano, moc pěkné.
-Och, je to báječné, gratuluji vám. -Podívej. To sloupořadí brání výhledu
-z náměstí, což je celkem chytré. Mm. -Vskutku.
Nesouhlasím. Ano.
Královnino křeslo musí být výš, přímo v centru oken. Ou a zajistěte,
ať jí nic nezastíní výhled.
Hm.
Bavíš se u toho dobře?
Mm. Baví mě představa mít nejlepší ples, jaký kdy Mayfair viděl.
Mhm.
Zelené ubrousky jsou celkem fajn, ale trochu pod úroveň,
tak se přikláním ke stříbrným. Dobře ladí s dezertními talíři.
Nebo myslíš, že je to moc?
Není. Bude to nejlepší svatba, co kdy Mayfair viděl.
Mm! To je hudba pro mé uši. A ohledně dortu, Varleyová navrhuje čtyřpatrový, ale
při tom seznamu hostů, bude těch pater pět.
-V tak krátké době. Děkuji. Na shledanou. -Děkuji, madam Delacroix.
Oh. Hm.
Ach! Slečno Penelope. Dlouho jsme se neviděly.
Až když mi váš poslíček doručil poslední sloupek, dozvěděla jsem se, že
-jste zasnoubená. -Ano. Jsem moc šťastná. Ty
poslední týdny byly turbulentní.
Moc vám to přeji. A když skončíte s psaním vašeho sloupku,
tak řeknete panu Bridgertonovi…
Právě proto jsem za vámi přišla. Ať si slečna Cowperová
můj úspěch přivlastní. Článek o mém zasnoubení je poslední.
Penelope, je to vaše životní dílo.
Nemohu pokračovat. Našla jsem lásku, Genevieve. A neberu ji jako jistou.
Mamá mě posílá pro vzorky látek na svatební šaty.
Víte, mou oblíbenou částí během šití je vidět nadšení ve tváři ženy,
když si šaty obleče.
Nechci si představit, že se toho pocitu vzdám.
Každopádně vám ušijeme ty nejkrásnější šaty.
Právě mě vyhodili z mého klubu.
-Proč? -To kvůli tvé dceři! Co
jiného myslíš? Neposkytnu jí věno.
-Drahý, ztratí veškeré vyhlídky. -To je mi jedno. Teď si ji
v Londýně stejně nikdo nevezme!
Mamá, co se děje?
Co tady děláš? Proč nejsi v pokoji?
Protože tam není psací stůl. Píši Whistledownovou.
Dobře.
Tvůj otec byl právě vyloučen z klubu, kvůli tomu všemu. A stahuje tvoje věno.
Pět tisíc liber není na živobytí moc, ale jako věno by to mohlo stačit,
aby ti to nalákalo manžela z kontinentu. Nebo z venkova. Někoho.
Musíme získat tu odměnu, než bude pravá Whistledownová
zas publikovat. Přečti mi, cos napsala.
Drahý čtenáři, to jsem já, lady Whistledownová.
Dnes vám přináším hodně klepů z mnoha zemí.
Z blízka i z daleka, z daleka široka.
To je vše?
Zatím.
Bože…
Mamá, já se bojím.
Hm.
„Ze všech mrtvých i živých fen, je ta ženská pisatelka tou nejhorší.
Pokud je to pravda,
pak by vám autorka chtěla ukázat své
zuby.“
Chytré.
Hm.
Takže jste druhorozený syn?
Snažím se co nejlépe zapadnout do pověsti neznaboha.
Máte volný čas vyplněný koníčky? Píšete? Malujete či kreslíte?
Ne. Já… Ech.
Já…
… tancuji. Občas. Na večírcích.
Á.
Ehm… Paul je patronem umění. Celý čas tráví podporováním divadla.
Skutečně?
Tak jsme se poznali. Každý týden je ve své loži.
To jsem nevěděl.
Na naše první setkání nezapomenu. Po představení Mnoho povyku pro nic jsem šel
do zákulisí, ona tam stála a rýpala do režiséra za, cituji: „zkomolení hry.“
-Ach. -Ech.
Mm.
Mám se snad smířit s tím, že někdo tak hloupý zprzní dílo velikého génia?
Budu hádat. Řekla vám, abyste se jí hodně, hodně, hodně bál?
-Přesně tohle. -A to byste měli, oba dva.
Pan Bridgerton je na suchu.
Oh. Benedict.
Benedict.
Tak, Benedicte, koho Tilley poučovala, když jste ji poznal vy?
Och, prosím tě.
Já myslím, že to byl vzduchoplavec. Nebo spíše dav hecující vzduchoplavce.
Hudba je dnes příjemná, že?
Ach, dobrý večer.
Ách!
Lorde Kilmartine.
Ano.
Samozřejmě ano, jistě.
Dámy, mohu vás poprosit? Zrovna mě něco napadlo.
Ano? Vážně? Ó. Ano, pojďte dámy.
Ách. Marcusi. Chci tě seznámit se svými přítelkyněmi.
Těší mě, lorde.
Dámy. Pěkný večer.
Lady Keswicková, lady Glousterová, lady Vikaspuriová.
Tu barvu nemám ráda, ale na tobě vypadá pěkně.
Díky, mamá.
-Je to pěkné. Nevypadám hloupě? -Ty pláčeš?
-Ne. -Och, má drahá. Oh.
Ne.
Jsem těhotná. Každý ví, že dítě ti může vehnat slzy do očí.
-Och? -Kde je tvůj krásný snoubenec?
-Pane Bridgertone. -Drazí Mondrichovi. Těší mne, že když už
nebudete mít svůj klub, budete pořádat ty nejvybranější večírky sezóny.
Její Veličenstvo královna.
Je tady.
Jak jsem čekala, přinejlepším nevýrazné.
To není zlé. To vůbec není zlé.
-Mamá? -Mm?
Zkusíš teď promluvit s královnou?
Ech.
Možná jí dopřejeme chvilku času.
Možná bychom za ní měli jít teď, pro případ, že by odešla dřív.
Já…
Musíme počkat, Francesco.
Počkat?
Mm.
Ona na každý ples nechodí. Když s ní nepromluvíme dnes…
Požádám lady Danburyovou, ať zajistí audienci. V této chvíli je to poněkud
chaotické, drahá.
-Nemá královna trochu chaosu ráda? -Má, ale chceme ji
zastihnout v dobré náladě.
-Mamá, já… já si nepřeji čekat. -To já vím, ale nechci
ti to všechno pokazit.
Ech.
A co bys pokazila?
Náš vztah ji snad nepotěší?
Ech…
Já se půjdu podívat po nějakém velmi dobrém vínu.
Tak to není, Francesco. Je to velmi skličující i pro mne.
Před královnou jsi už stála i dřív. Bojíš se, že to pokazíš, protože nevěříš,
-že jsme vhodný pár, že? -Ano, ale…
Já jsem tě podporovala.
Tvá podpora byla jen povrchní.
Lord Kilmartin je velmi milý.
Ale já jen…
Jen co, mamá?
Ne každý vztah přece musí být dramatický a vybojovaný. My… To,
co s Johnem máme je klidné. A miluji ho, mamá. I když to není láska,
kterou pro mě chceš.
Já říkám, že venkov si užívám a…
Omluvte mě na chvíli.
Já za ní půjdu.
Ach.
-Už nebudu mluvit s žádnou žádoucí vdovou. -Mluv si s kým chceš, ale nezaměřuj
svou pozornost na mou přítelkyni!
Nejsi jediná, koho lady Bridgertonová zajímá.
Proč mi musíš vždycky všechno sebrat?
Sestro, už dost.
Čím jsem si zasloužil tak hluboký hněv? Řekni mi to,
ať to máme za sebou. Jde o otce?
-Och, tady jde o mnoho věcí. -Je to proto, že mi otec dával přednost
před tebou? Ale za to jsem vůbec nemohl.
Tak to je mi úplně jedno! Ale co mi jedno není, je to,
že jsem měla šanci být šťastná, ale ty jsi mi ji sebral.
Jak jsem ti vzal šanci na štěstí?
Tu noc před mou dohodnutou svatbou jsem skoro
uprchla na svobodu. Opravdu si myslíš,
že nevím, že jsi to byl ty,
kdo mě prozradil našemu otci?
Slyšela jsem, jak ti děkuje.
-Somo. -Somo!
-Somo… -Myslíš, že mi budeš říkat mým rodným
jménem a napravíš křivdu? Tvůj šarm možná působí na každou vdovu ve společnosti,
ale já se dojmout nedám. A teď pokud mě laskavě omluvíš, musím
najít svou přítelkyni.
Moc času ve společnosti netrávím. Tilley přichází a odchází. Celá ta věc mi připadá
-snobská. Odsuzující možná. -Hm.
Není mi jasné, za co by vás někdo odsuzoval.
Tilley vám neřekla všechny naše historky.
Mohu mít osobní otázku?
Stojí jiná za optání?
S lady Arnoldovou jste si blízcí. Překvapuje mě, že jste nikdy…?
Vlastně neodpovídejte. Po tom vínu jsem nezdvořilý.
Hm.
No, po tom vínu jste okouzlující.
Půjdu se přesvědčit, že se Tilley nerozčiluje nad dezertem.
Ovšem.
Ech. Dezert je hotov.
Věřím, že má intuice je správná.
Určitě?
Ano.
Ehm.
Odpusť nám. Právě jsme…
… mluvili o vás vlastně.
Nechtěl byste se k nám přidat? Nahoře?
Já… eh, jsem zapomněl, že bych měl někde být. Promiňte.
Musím říct, že tohle se nedá srovnat se soukromým waltzem v kostele.
Hm. No, možná musíme přidat fanfáry.
To je lady Whistledownová.
Ona je ďábel.
Nemluvte s ní.
Dcera, co píše skandály. Je to možné?
No, tohle je jeden z nejzábavnějších večírků.
Mám ji přivést, Vaše Veličenstvo?
Ne. Jen ať se v tom plácá.
Ona nám večer nezničí.
Máš pravdu.
Co budeme dělat?
Počkáme, až nás královna zavolá a budeme mít hlavy vzhůru.
Vezmeme děvčata a jdeme.
No, já bych ráda viděla, co se stane.
Tak teď už chápete, proč ji tolik obdivuji?
Cressida Cowperová se mi hnusí. Ale jako lady Whistledownová je chytrá pisatelka.
-Au! -Och! Omlouvám se.
Nejsem zvyklá tolik tančit.
To je v pořádku.
Chtěl jsem ti říct, že jsem editoval svůj cestovní
deník na rukopis. Po tvém povzbuzení.
Opravdu?
Tedy skoro. Ještě odstraňuji některé osobní pasáže.
Proč? Ty části se mi nejvíc líbily.
Ale ty jsou jen pro tebe.
Možná bych ti je mohla editovat. Jestli chceš. Než je dáš nakladateli.
Psaní mě baví. Ech, dopisy a další.
No, píšeš nejlepší dopisy. Ale já bych si rád dokázal,
že to zvládnu. I tobě. Chci tě být hoden, Pen.
Ty jsi mě hoden.
-Och! -Promiň mi to! Královna si povolala
slečnu Cowperovou. Nastal čas, aby lady Whistledownová nesla následky.
Slečno Cowperová, asi bych měla říct jasněji, že si vás nepřeji vidět u dvora
-ani mimo něj. -Vaše Veličenstvo…
Byla jste dnes pozvána?
Ne, Veličenstvo.
Jenom jsem vám chtěla předat dárek.
Ona se vrátila!
SPOLEČENSKÉ LISTY LADY WHISTLEDOWNOVÉ
Nejdražší čtenáři. Říká se, že pro bezbožné není odpočinku.
Pokud je to pravda, pak tato autorka musí být spíše ctnostná,
protože si užívala odpočinku od pozorování vás všech.
Bez obav, jsem zpět a už brzy se vrátím
s vydáním celého čísla. Teď už možná znáte mé jméno,
ale není pochyb, že já vás znám dokonce lépe.
Vaše věrná, lady Whistledownová,
nebo teď už navždy, Cressida Cowperová.
No, slečno Cowperová, zaujala jste mě. Překvapila a přesto zaujala.
-Můžeme probrat… -Budu se těšit na zítřejší
vydání. Chci vidět nějaké klepy.
Pak můžeme probrat vaši odměnu.
Ona je… My máme… A-a-a teď…
Pojď se mnou.
Och.
Můžu za to já. Přesvědčila jsem tě, ať ji necháš převzít Whistledownovou, a ona
napsala něco logického a dokonce to publikovala.
Eloise, dýchej! My jsme stvořily monstrum, Pen. Monstrum, které nenávidí mě
a tím pádem i mou rodinu. Vystavila jsem je nebezpečí jako loni.
-To byla má chyba. -Ne. Byla jsem bezohledná. Stejně jako
teď a pozvala jsem tu zmiji do našeho domu. Zmiji, která má
teď moc jako královna.
Neměla jsem se s ní přátelit.
Eloise, to bude v pořádku.
Jak?
Budu znovu publikovat. Jedním článkem Cressidu zdiskredituji. Není to jen drbna.
-Whistledownová má moc. -Ne…
-Pen, já… -Můj první článek? Co jsem napsala?
-Já, eh… Citovala jsi Byrona. -To ne.
Tu část o mně a mých sestrách. „Tři slečny,
které nevkusná a netaktní matka vrhla na sňatkový trh jako prasnice.“ Ta
aliterace byla trochu přehnaná, ale psala jsem,
protože jsem byla bezmocná ve vlastním domě.
Donutila mne debutovat o rok dřív a nic jsem nemohla říct.
Psaní byla jediná možnost, jak se vyjádřit.
Sloupek jsem využívala k tomu, abych dala hlas těm bezmocným.
Psaním jsem napáchala také hodně škody.
Prosím…
… nech mě, ať prokážu i dobro.
Musíš ihned vydat celé číslo.
Dřív než Cressida.
Nejdražší čtenáři…
Jsme tady!
Prr!
Promiňte mi pozdní objednávku. Nastaly zmatky s přípravou.
Za rychlou službu dobře zaplatím.
Pro Whistledownovou cokoliv.
-Coline… -Ty? Jsi lady Whistledownová?