‫יקירתי, אני לא מופתע…‬
‫הגיליון לא הגיע. לאף אחד.‬
‫אולי המלכה גילתה סוף סוף מי היא.‬
‫קיוויתי שהיא תכתוב על התארסותי.‬ ‫-קיוויתי שהיא תכתוב על שמלתי החדשה.‬
‫קרסידה קאופר?!‬
‫בלונדה בת אלף!‬
‫אתן באמת מאמינות שזו היא?‬
‫זה הגיוני לחלוטין!‬
‫אולי גם אני הייתי מידרדרת לכתיבת השמצות‬ ‫לו הייתי כמעט בתולה זקנה כמו מיס קאופר.‬
‫היא מרשעת.‬
‫ברור שהיא קיבלה חינוך רע, המסכנה.‬
‫לו הייתה אמה הייתי מגרשת אותה.‬
‫היא בת השטן.‬
‫בעיניי, היא גאונה.‬
‫אין לי סבלנות לחכות לגיליון הבא!‬
‫לא אכפיש את השטן‬
‫בכך שאשווה בינו ובין קרסידה קאופר.‬
‫״שכן האחת היא שקרנית, רמאית,‬
‫״בת־שטן ממדרגה ראשונה,‬
‫״והשני אינו מוכר לסופרת זו.״‬
‫יש לך אורח.‬
‫פן.‬
‫קולין.‬
‫השלום לך? דאגתי.‬
‫אני בסדר, קולין.‬
‫אך אולי מוטב שלא תהיה פה,‬ ‫למקרה שזה מידבק.‬
‫אין מקום אחר שהייתי מעדיף להיות בו.‬
‫אני יודע שרצית לספר לי משהו.‬
‫אך אני מוכן לחכות בסבלנות‬ ‫עד שתהיי מוכנה לחשוף‬
‫את תחושותייך.‬
‫אינני יכולה לדבר על כך כרגע,‬
‫אך בהחלט לא התעלפתי בשל משהו שעשית.‬
‫זה בגלל קרסידה קאופר‬ ‫והתיימרותה המטורפת להיות ויסלדאון.‬
‫זה באמת יוצא דופן.‬
‫אחרי כל דברי הבלע שכתבה עלייך,‬ ‫עליי, ועל משפחותינו,‬
‫היא מחליטה להיחשף במסיבת האירוסין שלנו.‬
‫מתאים לקרסידה לקחת את מה שלא שלה.‬
‫את חושבת שזו באמת היא?‬
‫תמיד חשבתי שליידי ויסלדאון יותר…‬
‫פיקחית, אולי.‬
‫אתן לך לנוח.‬
‫לפני שאלך,‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫זה הגיע עכשיו מן הצורף.‬
‫קולין, היא יפהפייה!‬
‫ועדיין, לא יפהפייה כמוך.‬
‫מה כל הדיו הזה? כתבת משהו?‬
‫כן. מכתבים.‬
‫אודות הבשורה המשמחת שלנו.‬
‫כמובן.‬
‫אתן לך להמשיך לכתוב.‬
‫יום טוב, מיס פת׳רינגטון…‬
‫בינתיים.‬
‫- ברידג׳רטון -‬
‫הבטחתי ללורד גריר כלה צעירה,‬
‫לא רכלנית.‬
‫הוא משך את הצעת הנישואין שלו.‬
‫באמת?‬
‫זו לא סיבה לחייך,‬
‫ילדה.‬
‫אם את חושבת שתוכלי‬ ‫להמשיך ולעבוד תחת קורת הגג שלי,‬
‫ולהכתים את שמי הטוב, טעות בידך!‬
‫אני שולח אותך לגור אצל דודתך, ג׳ו.‬
‫אבא, לא! דודה ג׳ואנה גרה בוויילס!‬
‫בדיוק. תוכלי לרכל על הכבשים!‬
‫קרסידה, עלייך לחזור בך מדברייך.‬
‫נוכל לומר שנשות ברידג׳רטון‬ ‫השקו אותך ביין לרוב,‬
‫עד שלא ידעת את נפשך.‬
‫אינך מאמינה לי?‬
‫אני מכירה את בתי.‬
‫ליידי ויסלדאון היא סופרת מוכשרת.‬
‫לך יש כישרונות רבים, אך…‬
‫הפיקחות אינה אחת מהם.‬
‫מיס קרסידה קאופר.‬
‫את נדרשת להגיע לארמון‬ ‫במצוות הוד מעלתה, המלכה.‬
‫ברצוננו לחלוק איתך משהו, ליידי דנברי.‬
‫אנחנו מוכרים את המועדון.‬
‫אכן, בשורות טובות!‬
‫אני תמיד שמחה כששומעים בעצתי.‬
‫וזו אכן ההחלטה הנכונה, מר מונדריץ׳.‬ ‫כעסה של הוד מעלתה מופנה למקום אחר,‬
‫אך זה עלול להשתנות בכל רגע.‬
‫כמובן. לא היינו רוצים להפר את הכללים‬ ‫ולמשוך תשומת לב לעצמנו.‬
‫הבלים!‬
‫אתם חייבים למשוך תשומת לב לעצמכם!‬
‫ובדרך הטובה ביותר:‬
‫בכך שתערכו נשף.‬
‫מילא לשמור על הכללים,‬
‫אבל אם אתם רוצים לנצח במשחק,‬
‫אתם חייבים להוביל אותו.‬
‫אחרת, תמיד תהיו במגננה!‬
‫אנחנו באמת יודעים לארח.‬
‫לורד אנדרסון.‬
‫ליידי ברידג׳רטון. סליחה על ההפרעה,‬
‫פשוט שכחתי את…‬
‫הכובע שלי.‬
‫תודה.‬
‫פשוט במקרה…‬
‫עברת בסביבה?‬
‫כן…‬
‫אני מניח שיכולתי‬ ‫לשלוח משרת שיאסוף אותו, מה?‬
‫אך אז לא הייתי יכול לראות אותך שוב.‬
‫כדי להודות לך על הערב המהנה.‬
‫זה באמת היה ערב מוצלח, הלא כן?‬
‫מה שלומך?‬
‫מלבד כאב ראש קל, שלומי טוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני מבין שהבחנת במשב רוח קריר‬ ‫בין אחותי וביני.‬
‫אולי. אם כי זה לא ענייני.‬
‫אני מאמין שנפתור את זה.‬
‫מריבות מן הילדות נוטות להימשך.‬
‫אחותי הייתה הבכורה.‬
‫אך אתה היית הבן הראשון.‬
‫אבל כעת אנחנו בוגרים.‬
‫בוודאי ישנה דרך למצוא פתרון.‬ ‫-אני מאמינה שתמצאו דרך.‬
‫תודה.‬
‫אניח לך לטפל בראשך הדואב.‬
‫אך אני מקווה שניפגש בקרוב.‬
‫גם אני.‬
‫את אוהבת ורוד.‬ ‫-אני אוהבת את הצבע,‬
‫אבל מעדיפה מקרון בטעם שוקולד! בנדיקט!‬
‫אמרתי שאני רוצה את שני אלה.‬
‫את לא יכולה לקבל שניים.‬
‫כבר אכלת שלושה הבוקר.‬
‫לא נכון!‬ ‫-ירדתי למטה וראיתי אותך.‬
‫לא נכון!‬
‫גרגורי ראה אותך.‬
‫למה את משקרת?‬
‫אני לא משקרת!‬ ‫-את כן.‬
‫גרגורי!‬ ‫-מה? גם אני אוהב בטעם שוקולד.‬
‫אני לא קיבלתי…‬
‫אני רציתי!‬ ‫-יש לי פתרון…‬
‫אין כמו ההווה.‬
‫משפחתך עסוקה מאוד.‬
‫תחזיר! תפסיק!‬
‫מה את מתערבת?‬ ‫-אולי פשוט תתחלקו בהם?‬
‫הם תמיד ככה. אתה מוכרח להתערב.‬
‫הם לא ישמעו אותי.‬
‫שימי לב.‬
‫סליחה!‬
‫נדבקתי באבעבועות שחורות,‬
‫וכל הבא במגע איתי, סופו קרוב.‬
‫שלושה בטעם בננה תמורת אחד בטעם שוקולד.‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫זה ערמומי.‬
‫זה בהחלט לא סביר.‬ ‫-בבקשה! למה לא?‬
‫גרגורי…‬
‫בסדר.‬
‫משפחה!‬
‫תודה.‬
‫ג׳ון רוצה למסור הודעה קטנה בשמנו.‬
‫קטנה מאוד, אכן.‬
‫אנו נינשא.‬
‫מזל טוב!‬
‫כל הכבוד.‬
‫המקרון האחרון שלי בשבילך.‬
‫את תהיי כלה יפהפייה.‬
‫טוב, שווה לדפני. וקייט. ופנלופי.‬
‫אני שמחה כל כך. אתם זוג מקסים.‬
‫תודה, אימא.‬
‫נלך היום לתופרת שתכין לך את השמלה.‬
‫נעלבת בגלל המקרון בטעם שוקולד?‬
‫ידעת שהיא ליידי ויסלדאון?‬
‫דיברת עם פנלופי הבוקר?‬
‫כן.‬
‫היא המומה מהודאתה של מיס קאופר.‬
‫ספרי לי שלא ידעת.‬
‫לא.‬
‫לא על קרסידה.‬
‫החברות כבר הייתה בדעיכה,‬ ‫אבל ייתכן שהפרשה הזו היא הקש האחרון.‬
‫אני מקווה מאוד.‬
‫אני מניח שלא היית חושבת‬ ‫להתיידד איתה אילו ידעת,‬
‫בהתחשב בכל מה שהיא כתבה.‬
‫כעסת כל כך על ויסלדאון.‬
‫מה תעשה?‬
‫משהו בי היה רוצה לצעוד לביתה חמוש בקלשון.‬
‫ואם תרצי בכך, אעשה זאת.‬
‫אך למען האמת, כל מה שקרה לאחרונה‬
‫ריכך אותי, אני מניח.‬
‫כל מה שקרה עם פנלופי, אתה מתכוון.‬
‫אני יודע שאינך רוצה לשמוע זאת,‬ ‫אבל באמת מפליא‬
‫באיזו מהירות אדם אחד‬ ‫הופך להיות כל מה שחשוב.‬
‫כעת דעתי נתונה רק לרווחתה,‬
‫ולעתידנו המשותף.‬
‫אולי אוכל לגרום לכך‬ ‫שליידי ויסלדאון לא תשוב,‬
‫כדי שלא תוכל לפגוע במי מאיתנו עוד.‬
‫תדברי עם מיס קאופר?‬
‫עם הסופרת בכבודה ובעצמה.‬
‫- נוכלת. שרלטנית. -‬
‫עמדתי לספר לו.‬
‫אך לא סיפרת.‬
‫וכשהגיע הזמן,‬
‫גם אני לא.‬
‫מפני שהבנתי שהאמת תמוטט את קולין.‬
‫אחרי שאפרסם את הגיליון הזה,‬
‫אני עדיין מתכוונת לספר לו.‬ ‫-לא.‬
‫משום מה, אחי באמת מאמין‬
‫שהוא אוהב אותך.‬
‫ואם הוא יֵדע שמלכתחילה היית זו שכתבה עליי,‬
‫על משפחתנו, על מרינה,‬ ‫אם הוא יֵדע כמה זמן הסתרתי זאת מפניו…‬
‫למה לגלות לו, כשמוטב שפשוט תחדלי מלכתוב?‬
‫אינני יכולה לחדול.‬
‫בייחוד עכשיו.‬ ‫-את יכולה, כי כעת יש לך תירוץ מושלם.‬
‫אינך מתכוונת…‬
‫המפגן שלה אמש אמנם היה מטופש,‬
‫אך קרסידה עשתה לך טובה.‬ ‫היא לא תוכל להוציא תחת ידה מהדורה משכנעת.‬
‫תני למדור לגווע תחת שמה,‬ ‫והאמת לא תיוודע לאיש.‬
‫אלואיז, עבדתי קשה מדי, זמן רב מדי.‬
‫לא ארשה שדווקא קרסידה קאופר‬ ‫תיקח את הקרדיט! זה ישבור את לבי!‬
‫ומה לגבי לבו של קולין?‬
‫לבו יישבר אם האמת תיוודע לו.‬ ‫-אבל…‬
‫״ליידי ויסלדאון״ הוא שמי, לא שמה.‬
‫שמך עומד להיות ״ברידג׳רטון״.‬
‫לא תוכלי להיות זו וגם זו.‬
‫במשך חלק גדול מחיי,‬
‫רק רציתי להיות בת למשפחתך.‬
‫ופעם הייתי מוכנה לתת הכול‬ ‫כדי להכיר את ליידי ויסלדאון.‬
‫הייתה לך תקופה טובה,‬
‫אבל זו רק רכילות.‬
‫ותרי על זה.‬
‫הוד מעלתה מוכנה לקראתך.‬
‫ובכן…‬
‫זוהי הצעירה המתיימרת להיות ליידי ויסלדאון.‬
‫כן, הוד מעלתך.‬
‫ומדוע החלטת להיחשף עכשיו?‬
‫אני…‬
‫רוצה לתבוע את סכום הפרס שלי, הוד מעלתך.‬
‫מהן כבר 5,000 ליש״ט עלובות‬ ‫לליידי ויסלדאון הגדולה?‬
‫את גובה תשלום, הלא כן?‬
‫כדי שאיש לא יוכל לגזול את מה ששייך לי.‬
‫ובכן…‬
‫מילה שלי זו מילה.‬
‫אעניק לך את הפרס שלך‬
‫ברגע שתעניקי לי את הגיליון החדש שלך.‬
‫זה שהיה אמור לצאת לאור הבוקר.‬
‫סלחי לי, הוד מעלתך.‬
‫את מבינה…‬
‫בעקבות הטלת הפרס על ראשי,‬ ‫המוציא לאור שלי חושש.‬
‫אך…‬
‫אני צפויה להוציא לאור גיליון בקרוב מאוד.‬
‫״דעי את האויב״, מיס קאופר.‬
‫אני מכירה את ליידי ויסלדאון‬ ‫כשם שאני מכירה את עצמי.‬
‫כוחה הגדול הוא יכולת ההתבוננות שלה.‬
‫במה התבוננת בחייך, מלבד בעצמך?‬
‫אני מתבוננת.‬
‫אמש התבוננתי‬ ‫במיס פרנצ׳סקה ובלורד קילמרטין.‬
‫הם בילו יחד ערב שלם בבית ברידג׳רטון.‬
‫אך אני בטוחה‬ ‫שיש עוד זמן לנתב את מיס פרנצ׳סקה‬
‫אל עבר המרקיז.‬
‫מיס קאופר,‬
‫ליידי ויסלדאון האמיתית‬ ‫לא הייתה מציעה לעזור בקלות כזאת.‬
‫ללא יריבה ראויה,‬
‫כבר לא אכפת לי איזה שידוך בינוני‬ ‫מיס פרנצ׳סקה תבחר לעצמה.‬
‫אם לא תצליחי להוציא לאור גיליון משכנע,‬
‫אינני רוצה לראותך שוב בחצרי.‬
‫קרסידה.‬
‫אני אוסרת עלייך לנסות לפרסם גיליון!‬
‫אין לי ברירה, אימא. היא תנדה אותי מהחברה.‬
‫אביך כבר נידה אותך מהחברה.‬
‫לא אחיה אצל הדודה ג׳ואנה.‬
‫וכשליידי ויסלדאון האמיתית‬ ‫תחליט לחזור ולפרסם?‬
‫היא לא פרסמה גיליון הבוקר.‬ ‫אולי הפחדתי אותה.‬
‫איזו ברירה יש לי?‬
‫פרסום גיליון עשוי להיות‬ ‫ההזדמנות היחידה שלי לרַצות את המלכה.‬
‫אם תוציאי גיליון ותהיי מזוהה כוויסלדאון,‬
‫אף אחד לא יתחתן איתך.‬
‫אף אחד לא יתחתן איתי גם עכשיו.‬
‫אשמח לערוך את ארוחת הבוקר החגיגית כאן.‬
‫אלא אם כן אמך תרצה לארח אותה,‬ ‫לורד קילמרטין.‬
‫לו הייתי אם לבן יחיד,‬ ‫אולי הייתי נאבקת על ההזדמנות שלי.‬
‫עוד לא הכרזנו על האירוסין, אימא.‬ ‫בוא ונחליט על כך קודם כול.‬
‫הדבר היחיד שאמי תילחם עליו‬ ‫הוא ההזדמנות שלא לארח לעולם.‬
‫כדאי שנדבר על ההכרזה על אירוסיכם.‬
‫בכל הקשור למלכה…‬ ‫-למעשה, כבר דיברנו על כך.‬
‫אני יודע שלא הייתי‬ ‫השידוך המועדף על המלכה לבתך.‬
‫רק משום שהיא הרעיפה‬ ‫תשומת לב כה רבה על פרנצ׳סקה.‬
‫אני פשוט חושבת שמוטב לחכות‬
‫עד לסוף העונה ואז להכריז על כוונותיכם,‬
‫וכך נוכל לחמוק בשקט‬ ‫לבתינו בכפר לקראת החתונה,‬
‫והמלכה תוכל לבחור יהלום חדש‬ ‫בתחילת העונה הבאה.‬
‫העניין הוא ש…‬
‫איננו רוצים לחכות זמן כה רב.‬
‫אנו רוצים להתחיל בהקמת בית משותף.‬
‫אנו חושבים שיהיה נבון לפנות למלכה.‬
‫אם אתה חושב שתעמוד בזה.‬
‫היינו רוצים‬
‫שתדברי את עם המלכה.‬
‫חשבתי לתלות סרטים צהובים על כל המעקים,‬
‫ו…‬
‫פרחים מוזהבים על הכרכרה‬ ‫מהכנסייה לקבלת הפנים.‬
‫איזה טוב טעם, גבירתי.‬
‫ובמה ניסע אנחנו? בעגלה?‬
‫בחתונה שלי לא היו פרחים מוזהבים.‬
‫כי לא נישאת לגבר בעל אמצעים בלתי מוגבלים.‬
‫אני אשא אותך, אהובתי.‬
‫אני מעדיפה כרכרה מוזהבת.‬
‫אני לא מבינה למה פנלופי מקבלת יחס כזה!‬
‫חתונה בוודאי אינה חשובה כמו היריון.‬
‫איפה פנלופי?‬
‫לא ייתכן שהיא עדיין חשה ברע.‬
‫פנלופי?‬
‫״פנלופי!״‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫קוראת גיליונות ישנים של ויסלדאון.‬
‫אני עדיין לא מרגישה טוב.‬
‫פנלופי.‬
‫הצלחת לזכות באהבתו‬ ‫של גבר בעל שם טוב ואמצעים.‬
‫יהיו לך חיים שלמים של בטלה וחוסר מעש.‬
‫אבל בינתיים,‬ ‫עד שתצעדי למזבח ותיכנסי לחיי הנישואין,‬
‫חובתך היא לגרום למר ברידג׳רטון להרגיש‬
‫שהוא האדם החשוב ביותר בעולם.‬
‫להקדיש את כל כולך לבעלך.‬
‫לחלומותיו. לרצונותיו.‬
‫לפחות בהתחלה.‬
‫מה לגבי החלומות שלי?‬
‫אילו חלומות?‬
‫לנשים אין חלומות.‬
‫יש להן בעלים.‬
‫ואם יש לך מזל, ואת ממלאת את תפקידך,‬
‫לפעמים, הדבר לו את מייחלת‬
‫עשוי להתגשם,‬
‫דרכו.‬
‫אביך היה אכזרי לפעמים.‬
‫גבר חלש.‬
‫בחרתי בו כבן זוג בשביל ביטחון,‬
‫ואפילו את זה הוא לא סיפק.‬
‫אבל הוא נתן לי אתכן.‬
‫ומשאלתי תמיד הייתה‬ ‫ששלושתכן תצליחו בזה יותר ממני.‬
‫וכך היה.‬
‫יש לך מזל, פנלופי.‬
‫אל תיקחי את זה כמובן מאליו.‬
‫נעים לסעוד איתך.‬ ‫-זו הפעם הראשונה שלנו, כמדומני.‬
‫טוב, אם אתה אוהב‬ ‫את הלחמניות של הטבחית שלי,‬
‫אני חושבת שתאהב את הבישולים שלה.‬ ‫-את מנסה לשדך לי את הטבחית שלך?‬
‫אני מזמינה חברים לארוחת ערב השבוע.‬
‫אתה, אני, וחברי היקר פול. תבוא?‬
‫האם כוונותיי כלפייך‬ ‫מועמדות לביקורת עמיתים?‬
‫משהו כזה.‬
‫אחרי הכול, הכרתי את בני משפחתך.‬
‫רק הוגן שתפגוש את יקיריי.‬
‫נפלא.‬
‫אתה…‬
‫לחיים, לורד קילמרטין.‬
‫לחיי הצטרפותך למשפחתנו‬ ‫בקרוב מאוד, אני מקווה.‬
‫תענוג לארח אותך.‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫נראה שאתה במצב רוח טוב.‬
‫האם לקית בטפשת אוהבים?‬
‫רבותיי!‬
‫אחד מבקבוקי הברנדי המשובחים ביותר שלי.‬
‫לא אסכים שהוא יעבור לבעלים החדש.‬ ‫-עוד אחד?‬
‫עוד נצטער שאתה לא סוגר את המועדון כל שבוע.‬ ‫-לצערי, זה הבקבוק האחרון.‬
‫לעזאזל. חשבתי שנותרו בו עוד כמה מזיגות.‬
‫הכוסית תהיה שלך, בוודאי,‬ ‫לחיי הלילה האחרון שלך כבעל המקום.‬
‫כלומר, לזכר הלילה האחרון שלי.‬ ‫אני לא מעוניין בכוסית הרחמים שלך.‬
‫טוב, אם זו כוסית רחמים, אולי היא מגיעה לי.‬
‫מה?‬
‫לך?‬ ‫-צדקת.‬
‫מרוב ״טפשת אוהבים״‬ ‫לא הצלחתי לכתוב משפט אחד השבוע.‬
‫זה עינוי ממש.‬
‫מה עליך לכתוב?‬
‫אני כותב ספר, למען האמת.‬
‫האמנם?‬
‫כן.‬
‫באיזה נושא?‬
‫אני עורך את הסיפור על מסעותיי.‬
‫לפחות בעיקרון.‬
‫לא.‬
‫אתה חושב שהיא מגיעה לך?‬
‫לפחות יש כיוון לחייך.‬
‫אני מרחף, בלי מטרה,‬
‫בלי כל עתיד נראה לעין.‬
‫ואתה מאושר מתמיד, לא?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אני חושב שהכוסית מגיעה לי.‬
‫אם קראתי נכון,‬
‫שהמנצח במשחק הזה הוא זה שמזלו שפר עליו.‬
‫לא, אנא. אל תתחיל לומר‬ ‫דברים רגשניים על אחותנו.‬
‫עמדתי לומר שאני בר־המזל מבינינו‬
‫מפני שאיתרתי בקבוק נוסף.‬
‫וזה נכון!‬
‫בר־מזל בהחלט!‬
‫עיני נץ.‬ ‫-כן.‬
‫נהדר.‬
‫תודה.‬
‫לחיי המועדון המשובח של מר מונדריץ׳.‬
‫לחיי המועדון.‬ ‫-המועדון.‬
‫עוד אחת.‬ ‫-לא.‬
‫מוכרחים לסיים אותו.‬ ‫-מוכרחים.‬
‫אתה בן משפחה.‬
‫יש מספיק לעוד אחת.‬
‫כה אמר האל.‬
‫תודה לאל.‬
‫ובכן. היום,‬
‫אני מוסר את הכרזת הנישואין‬
‫של מר קולין ברידג׳רטון‬
‫והעלמה פנלופי פת׳רינגטון.‬
‫אני שואל בפעם הראשונה:‬
‫אם ידוע למי מכם על סיבה או מכשול‬
‫אשר בכוחם למנוע משני אלה‬ ‫לבוא בברית הנישואין,‬
‫עליו לומר זאת.‬
‫מה טוב.‬
‫מר ברידג׳רטון‬
‫והעלמה פת׳רינגטון‬
‫יינשאו כאן‬
‫בעוד שלושה שבועות.‬
‫היום אני מוסר גם את הכרזת הנישואין‬
‫של הלורד צ׳רלס צ׳ו‬ ‫והעלמה אמה קנוורת׳י.‬
‫אני שואל בפעם השנייה.‬
‫אם ידוע למי מכם על סיבה או מכשול‬
‫אשר בכוחם למנוע משני אלה‬ ‫לבוא בברית הנישואין,‬
‫עליו לומר זאת.‬
‫מה טוב.‬
‫הלורד צ׳ו והעלמה קנוורת׳י יינשאו כאן‬
‫בעוד שבועיים.‬
‫עד כאן דבריי ליום זה.‬
‫וכעת,‬
‫לכו לשלום,‬
‫לאהוב ולשרת את האל.‬
‫אצטרף אלייך בעוד רגע.‬
‫טוב לראות שהבראת.‬
‫הוטב לי.‬
‫ובקרוב נינשא רשמית.‬
‫אם את עדיין רוצה בי.‬
‫קולין, באיזה עולם לא ארצה?‬
‫אני יודע שיש משהו שהתכוונת לספר לי.‬
‫בעצם, יש משהו‬ ‫שאני רוצה לספר לך כבר זמן רב.‬
‫שאהבתי אותך עוד מאז פגישתנו הראשונה.‬
‫פרק זמן ארוך עד מבוכה, למעשה.‬
‫גם בשנים שבהן העמדתי פנים‬ ‫שאני חברה שלך, באמת הייתי, אבל…‬
‫אהבתי אותך בסתר.‬
‫תמיד אהבתי אותך, קולין.‬
‫אבלה חיים שלמים‬
‫בבקשת סליחה על כך‬ ‫שלא הבחנתי בך עוד קודם.‬
‫אין צורך.‬
‫אין דבר בעולם שמשמח אותי יותר ממך.‬
‫קולין, מה אתה עושה?‬
‫רוקד‬
‫עם אשתי לעתיד, בכנסייה בה נינשא.‬
‫הענישו אותך אי־פעם, בילדותך?‬
‫אחי!‬
‫אחותי.‬
‫הרשה לי להציג בפניך את ליידי קזיק.‬
‫נפגשתם בעבר?‬
‫דומני שלא.‬
‫לורד אנדרסון. נעים מאוד.‬
‫עמדתי לדבר עם…‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫הגעתך הפכה לשיחת העיר.‬
‫רציתי מאוד להכיר אותך.‬
‫אתן לכם לערוך היכרות.‬
‫אחותך מספרת שהתאלמנת, כמוני.‬
‫טוב…‬
‫את יודעת, כדי לכפר על חטאים‬ ‫צריך להיכנס לכנסייה.‬
‫אלואיז, חמקתי מהבית.‬ ‫אל תגלי לאף אחד שאני כאן.‬
‫חשבתי שתיהני מתשומת הלב.‬
‫לא נחשפתי בשביל תשומת לב.‬ ‫-אז בשביל מה?‬
‫אולי מפני ש…‬
‫החיים בסתר הם בודדים, ו…‬
‫תהיתי אם תרצי להצטרף אליי.‬
‫את נהנית ממילים כל כך. מקריאה, לפחות.‬
‫ואולי תרצי לעזור לי לכתוב את המדור.‬
‫קרסידה, אינך זוכרת‬ ‫מה נכתב עליי בשנה שעברה?‬
‫מה את כתבת ב״ויסלדאון״?‬
‫כמובן.‬
‫סלחי לי, אינני יודעת‬ ‫למה כתבתי את זה, באמת.‬
‫אבל ביחד נוכל לתקן את העוול,‬
‫ולשבח את אופייך בגיליון הראשון שלנו.‬
‫אינני מעוניינת לשתף פעולה איתך,‬ ‫ולא אוכל להישאר מיודדת איתך.‬
‫צר לי.‬
‫זה באמת בגלל ויסלדאון?‬
‫לא פלא שפנלופי זנחה אותך.‬
‫את רק מדברת.‬
‫ברור שאת מקנאה בהישג שלי.‬
‫אולי אני באמת מקנאה בוויסלדאון.‬
‫זה הישג משמעותי.‬
‫ואחרי שהרגשתי כמעט בלתי נראית‬ ‫במשך עונה שלמה,‬
‫אני כמעט מבינה‬ ‫מה יכול לגרום למישהי לעשות זאת.‬
‫ברכותיי על ההצלחה שהרווחת ביושר.‬
‫ברור שתהיה לך בת.‬
‫לכן את כה כבויה בזמן האחרון.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אומרים שבנות גונבות את היופי.‬
‫הלא כן, אימא?‬
‫הם פשוט זוג מקסים, הלא כן?‬
‫בעיניי את מקסימה כמו בונבוניירה.‬
‫אני מניחה שתחזרי להקראת ההכרזות הבאה.‬
‫כן.‬
‫הם מבקשים שאדבר עם המלכה בשמם.‬
‫מוטב שאת ולא הם.‬
‫המלכה תצפה לקבל הצגה, ועם שני אלה…‬
‫הם ממשיכים עם השתיקות הממושכות שלהם?‬
‫הם דווקא החלו לדבר יותר.‬
‫התחלתי לכבד את השידוך שלהם.‬
‫אני רק חוששת שאם המלכה תתעקש יותר מדי…‬
‫היא עשויה להבחין שעדיין יש לך ספקות.‬
‫הספקות שלי חסרי חשיבות אם פרנצ׳סקה מאושרת.‬
‫תלוי אם המלכה תבחין בהם.‬
‫זה עלול לחזק את התנגדותה לשידוך.‬
‫בואי הנה.‬
‫יקירתי…‬
‫זה היה נפלא!‬
‫כן.‬ ‫-נהדר.‬
‫במובן מסוים,‬ ‫האכסדרה מושכת את העין מן הכיכר,‬
‫וזה מחוכם למדי.‬
‫המושב של המלכה צריך להיות גבוה יותר,‬ ‫במרכז החלונות.‬
‫וששום דבר לא יסתיר לה כשהיא תיכנס.‬
‫את נהנית?‬
‫אני נהנית מהרעיון של עריכת‬ ‫הנשף הטוב ביותר בתולדות מייפייר.‬
‫המפיות הירוקות בסדר גמור, אבל…‬
‫קצת מעודנות מדי, אז…‬
‫אני נוטה לכיוון המפיות הכסופות.‬ ‫הן מתאימות היטב לצלחות העוגה שלנו.‬
‫או שאת חושבת שזה מוגזם?‬
‫אף פעם לא.‬
‫נתכנן את החתונה‬ ‫המוצלחת ביותר בתולדות מייפייר.‬
‫מוזיקה לאוזניי!‬
‫וכעת, לגבי העוגה,‬
‫וארלי הציעה…‬
‫תודה, מדאם דלקרואה.‬ ‫ובכזו התראה קצרה! תודה!‬
‫מיס פנלופי!‬
‫חלף זמן רב מדי.‬
‫רק כשהשליח הביא את הטור האחרון שלך‬
‫נודע לי שהתארסת!‬
‫כן. אני מאושרת מאוד.‬
‫סליחה, השבועות האחרונים היו סוערים.‬
‫אני שמחה בשמחתך.‬
‫וכשאת מתגנבת כדי לכתוב את הטור שלך,‬
‫אני מניחה שתספרי למר ברידג׳רטון…‬
‫זה מה שבאתי לספר לך.‬
‫אתן למיס קאופר לקחת את הקרדיט על הטור.‬
‫הגיליון שקראת, על אירוסיי, יהיה האחרון.‬
‫פנלופי, הטור הזה הוא מפעל חייך.‬
‫לא אוכל להמשיך לכתוב.‬
‫מצאתי אהבה, ז׳נבייב.‬ ‫לא אקח את זה כמובן מאליו.‬
‫אמי שלחה אותי להביא דוגמיות בדים‬
‫לשמלת הכלולות שלי.‬
‫את יודעת, החלק האהוב עליי בתפירת שמלות‬
‫הוא לראות את פניה של אישה זוהרים‬
‫כשהיא מודדת את השמלה.‬
‫לעולם לא אוותר על התחושה הזו.‬
‫בכל אופן,‬
‫נכין לך את השמלה היפה ביותר.‬
‫הרגע גורשתי מהמועדון שלי!‬
‫מדוע?‬ ‫-בגלל הבת שלך!‬
‫אלא מה?‬
‫אני מבטל את הנדוניה שלה!‬ ‫-אדוני, היא תאבד כל סיכוי לשידוך.‬
‫לא אכפת לי. מן הסתם,‬ ‫אף גבר בלונדון לא ירצה בה עכשיו!‬
‫אימא, מה קרה?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫למה אינך בחדרך?‬
‫אין שולחן בחדרי. אני כותבת ויסלדאון.‬
‫טוב.‬
‫אביך גורש היום מהמועדון שלו.‬
‫בגלל כל זה,‬
‫הוא מבטל את הנדוניה שלך.‬
‫5,000 ליש״ט זה אולי לא סכום גבוה למחיה,‬
‫אך בתור נדוניה,‬
‫אולי זה יספיק כדי לפתות לך בעל מן היבשת.‬
‫או מהכפר.‬
‫מישהו.‬
‫עלינו להשיג את הפרס הזה‬
‫לפני שוויסלדאון האמיתית‬ ‫תחליט לחזור ולפרסם.‬
‫הקריאי לי את מה שכתבת.‬
‫״קורא יקר,‬
‫״זו אני, ליידי ויסלדאון.‬
‫״היום אביא לכם רכילות רבה מרחבי הארצות,‬
‫״מקרוב ומרחוק,‬
‫״משם ומכאן.״‬
‫זה הכול?‬
‫בינתיים.‬
‫אבוי.‬
‫אימא…‬
‫אני פוחדת.‬
‫״מכל הכלבות שבעולם הזה ובעולם הבא,‬ ‫אין כלבתא כמו זו ששלחה ידה בכתיבה.‬
‫״אם נכון הדבר,‬ ‫סופרת זו תשמח לחשוף בפניכם את שיניה.״‬
‫מחוכם.‬
‫אז אתה הבן השני?‬
‫אני מנסה כמיטב יכולתי‬ ‫להתאים למוניטין של לא־יוצלח.‬
‫אתה ממלא את זמנך ביצירה כלשהי?‬
‫אתה כותב? או מאייר? או…‬
‫מצייר?‬
‫לא.‬
‫אני…‬
‫רוקד לפעמים, במסיבות.‬
‫פול הוא פטרון האמנויות.‬
‫הוא מבלה את כל זמנו בתמיכה בתיאטרון.‬
‫האמנם.‬ ‫-כך טילי ואני הכרנו.‬
‫היא יושבת בתא שלה מדי שבוע.‬
‫לא ידעתי.‬
‫לעולם לא אשכח את הפעם הראשונה שראיתיה,‬
‫אחרי ההצגה ״מהומה רבה על לא דבר״,‬ ‫צעדתי אל אחורי הקלעים, ושם היא הייתה,‬
‫והוקיעה את הבמאי ש״עשה שמות ביצירה״.‬
‫האם עליי לסבול גרסה נחותה,‬
‫צנזורה מכובסת של יצירת מופת גאונית?‬
‫תני לי לנחש:‬
‫היא אמרה לך ״לפחד ממנה מאוד מאוד״?‬
‫בדיוק.‬ ‫-ואכן, עליכם לפחד. שניכם.‬
‫מר ברידג׳רטון יבש.‬
‫בנדיקט.‬
‫ובכן, בנדיקט,‬
‫למי טילי הטיפה מוסר כשהכרתם?‬
‫נו באמת…‬ ‫-נדמה לי שזה היה טייס.‬
‫או בעצם, לקהל שלגלג עליו.‬
‫המוסיקה נעימה הערב, הלא כן?‬
‫ערב טוב.‬
‫לורד קילמרטין.‬
‫מרכוס.‬
‫יש לי עוד כמה ידידות להכיר לך.‬
‫נעים מאוד.‬
‫גבירותיי,‬
‫ערב טוב.‬
‫ליידי קזיק,‬
‫ליידי גלוסטר, ליידי ויאקוספרי.‬
‫מעולם לא חיבבתי את הצבע הזה,‬ ‫אך הוא הולם אותך.‬
‫תודה, אימא.‬
‫יפה מאוד.‬
‫את בוכה?‬
‫יקירתי!‬ ‫-לא.‬
‫אני הרה.‬
‫כולם יודעים שהתינוק מציף מים לעיניים.‬
‫היכן ארוסך יפה התואר?‬
‫מר ברידג׳רטון.‬ ‫-מר וגברת מונדריץ׳.‬
‫אני מתנחם בידיעה שבהיעדר המועדון שלכם,‬
‫לפחות תערכו את הנשפים‬ ‫הנפלאים ביותר של העונה.‬
‫הוד מעלתה המלכה.‬
‫היא כאן.‬
‫כפי שהנחתי,‬
‫בינוני לכל היותר.‬
‫לא רע.‬
‫לא רע כלל.‬
‫אימא?‬
‫תנסי לדבר עם המלכה עכשיו?‬
‫אולי נמתין שתתמקם קצת.‬
‫אולי ננסה לפנות למלכה עכשיו?‬
‫למקרה שתעזוב מוקדם.‬
‫אני…‬
‫כדאי שנחכה, פרנצ׳סקה.‬
‫נחכה?‬
‫היא לא באה לכל נשף. אם לא נדבר איתה הערב…‬
‫אדבר עם ליידי דנברי‬ ‫על קביעת מפגש עם המלכה.‬
‫המצב קצת כאוטי כרגע.‬
‫המלכה אוהבת קצת כאוס, לא?‬
‫כן, אך חשוב שהיא תהיה במצב רוח טוב.‬
‫אימא, אינני רוצה לחכות.‬
‫אני יודעת, אבל איני רוצה להרוס לך.‬
‫להרוס לי? כיצד?‬
‫אינך חושבת שהשידוך בינינו ישמח אותה?‬
‫אלך להתבונן בחיפויי העץ המשובחים.‬
‫זה לא העניין, פרנצ׳סקה.‬
‫זה מפחיד, אפילו אותי.‬
‫הופעת בפני המלכה בעבר.‬
‫את חוששת להרוס לי מפני ש…‬ ‫עדיין אינך מאמינה בשידוך הזה! נכון?‬
‫תמכתי בכם!‬
‫תמיכתך לא הייתה משכנעת.‬
‫לורד קילמרטין הוא מקסים.‬
‫אבל אני פשוט…‬
‫פשוט מה, אימא?‬
‫לא כל רומן חייב להיות…‬
‫דרמטי ורדוף קשיים.‬
‫הקשר שלי עם ג׳ון בא בקלות, ו…‬
‫אני אוהבת אותו, אימא.‬
‫גם אם זו לא בדיוק האהבה שאת רוצה בשבילי.‬
‫אני…‬
‫אלך אחריה.‬
‫אינני מעוניין לשוחח עם אלמנות נוספות.‬
‫תשוחח עם מי שרק תרצה.‬
‫אך אין לך זכות להתעניין בחברתי.‬
‫את לא היחידה שליידי ברידג׳רטון יקרה לה.‬
‫אתה מוכרח לקחת ממני הכול?‬
‫אחותי…‬
‫די.‬
‫מה שעשיתי שמגיע לי הכעס הזה…‬
‫ספרי לי,‬
‫כדי שנוכל לשים לזה סוף.‬
‫זה בגלל אבא?‬
‫זה בגלל דברים רבים.‬
‫זה בגלל שאבא התייחס אליי כבן המועדף,‬ ‫ולא הייתה לי שליטה על כך.‬
‫לא אכפת לי מזה!‬
‫אכפת לי מכך‬
‫שהייתה לי הזדמנות למצוא אושר,‬
‫ואתה לקחת אותה ממני.‬
‫איך לקחתי ממך את ההזדמנות למצוא אושר?‬
‫בלילה לפני שעמדתי להינשא,‬
‫כמעט ברחתי אל החופש.‬
‫אתה חושב שלא ידעתי‬
‫שאתה הוא זה שהסגיר אותי לאבינו?‬
‫שמעתי אותו מודה לך.‬
‫סומה…‬ ‫-״סומה.״‬
‫סומה…‬
‫אתה חושב שתוכל לקרוא לי‬ ‫בשמי מלידה ולתקן את העוול?‬
‫הקסם שלך אולי פועל על כל אלמנות הבון־טון,‬
‫אך אני נותרת אדישה.‬
‫ועכשיו,‬
‫אם תסלח לי…‬
‫עליי למצוא את חברתי.‬
‫אינני מרבה לבלות בחברה.‬
‫טילי אוהבת לבוא וללכת.‬
‫בעיניי כל העסק יומרני מדי.‬
‫שיפוטי, למעשה.‬
‫אין לי מושג על מה אפשר לשפוט אותך.‬
‫אז טילי לא סיפרה לך את כל סיפורינו.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה אישית?‬
‫אלה השאלות היחידות שראוי לשאול.‬
‫לך ולליידי ארנולד יש שפה משותפת.‬
‫אני מופתע שאתם מעולם לא…‬
‫בעצם, אל תענה.‬
‫מתברר שהיין הפך אותי לגס־רוח.‬
‫ובכן…‬
‫היין גם הפך אותך למקסים למדי.‬
‫אוודא שטילי‬ ‫לא טורחת על הקינוח יתר על המידה.‬
‫כמובן.‬
‫הקינוח מוכן.‬
‫אני מאמין שחשדותיי היו נכונים.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫סלח לנו.‬
‫אנחנו רק…‬
‫דיברנו עליך,‬
‫למעשה.‬
‫תרצה אולי להצטרף אלינו?‬
‫למעלה.‬
‫אני…‬
‫שכחתי, אני אמור להגיע לאן שהוא.‬
‫סלחו לי.‬
‫אני מוכרחה לומר,‬
‫הריקוד הזה לא משתווה לוואלס בשניים‬ ‫בכנסייה בה נינשא.‬
‫אולי נצטרך להוסיף סיבוב.‬
‫זו ליידי ויסלדאון!‬
‫היא השטן.‬
‫אל תדברי איתה.‬
‫בת רכלנית!‬
‫תארו לעצמכם!‬
‫זו אחת המסיבות היותר־משעשעות שפקדתי.‬
‫להביא אותה אלייך, הוד מעלתך?‬
‫לא.‬
‫שתתפתל קצת.‬
‫לא אתן לה להרוס לנו את הערב.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫מה נעשה?‬
‫נחכה.‬
‫שהמלכה תקרא לנו,‬
‫ונעשה זאת בראש מורם.‬
‫שניקח את בנותינו ונלך?‬
‫טוב…‬
‫אני רוצה לראות מה יקרה.‬
‫אתה כבר מבין למה אני מעריצה אותה כל כך?‬
‫את קרסידה קאופר אני מתעב,‬
‫אך בדמות ליידי ויסלדאון,‬ ‫היא אכן סופרת פיקחית.‬
‫סלח לי.‬
‫אינני רגילה לרקוד כל כך הרבה.‬
‫זה בסדר.‬
‫התכוונתי לספר לך.‬
‫התחלתי לעבד את יומן המסע שלי לספר,‬
‫בעידודך.‬ ‫-באמת?‬
‫כמעט סיימתי.‬
‫אני עדיין מסיר מתוכו כמה מהקטעים ה…‬ ‫אישיים יותר.‬
‫למה?‬
‫זה מה שאהבתי בקטע שקראתי.‬
‫טוב… החלקים האלה הם לעינייך בלבד.‬
‫אולי אוכל לערוך אותם בשבילך.‬
‫אם תרצה.‬
‫לפני שתשלח אותם למוכר ספרים.‬
‫אני כל כך אוהבת לכתוב…‬
‫מכתבים, וכולי.‬
‫את באמת כותבת מכתבים מעולים.‬
‫אבל אני רוצה להוכיח לעצמי‬ ‫שאני מסוגל לעשות זאת לבדי,‬
‫ולך.‬
‫אני רוצה להיות ראוי לך, פן.‬
‫ודאי שאתה ראוי.‬
‫סלחי לי.‬
‫נראה שהמלכה זימנה את מיס קאופר.‬
‫אולי סוף סוף הגיע הזמן‬ ‫שליידי ויסלדאון תשלם את המחיר.‬
‫מיס קאופר,‬
‫אולי הייתי צריכה להבהיר‬ ‫שאינני מעוניינת לראותך‬
‫בחצרי או מחוצה לה.‬
‫הוד מעלתך…‬ ‫-הוזמנת הנה הערב?‬
‫לא, הוד מעלתך.‬
‫רק רציתי לתת לך מתנה.‬
‫היא חזרה!‬
‫״קורא יקר וחביב,‬
‫״אומרים שאין מנוחה לרשעים.‬
‫״אם זה נכון,‬
‫״סופרת זו היא כנראה צדיקה אמיתית,‬
‫״שכן נהניתי לי מהפוגה נחוצה‬
‫״מההתבוננות בכם.‬
‫״אל חשש; חזרתי,‬
‫״ואשוב במהרה עם גיליון שלם.‬
‫״ייתכן שאתם כבר יודעים את שמי,‬ ‫אך למען הסר ספק:‬
‫״אני מיטיבה להכיר אתכם.‬
‫״שלכם, ליידי ויסלדאון,‬
‫״או, מעתה ואילך…‬
‫״קרסידה קאופר.״‬
‫ובכן, מיס קאופר…‬
‫אני מסוקרנת.‬
‫מופתעת, ועדיין מסוקרנת.‬
‫שנדבר על…‬
‫אני מצפה לגיליון של מחר.‬
‫אני רוצה לראות רכילות.‬
‫ואז אולי נדבר על הפרס שלך.‬
‫היא… אנחנו…‬
‫ו…‬
‫בואי איתי.‬
‫זה באשמתי.‬
‫שכנעתי אותך לתת לה‬ ‫להשתמש בשם ״ויסלדאון״, ועכשיו היא…‬
‫הצליחה לכתוב משהו נהיר, ולהוציא אותו לאור!‬
‫אלואיז, תנשמי.‬ ‫-יצרנו מפלצת, פן.‬
‫מפלצת שמסוכסכת איתי,‬ ‫ולכן, עם המשפחה שלי.‬
‫שוב סיכנתי את כולם, כמו בשנה שעברה.‬
‫זה היה באשמתי.‬ ‫-לא. פעלתי בחוסר אחריות.‬
‫כמו עכשיו,‬ ‫כשהזמנתי את הנחשה הזאת לבית של משפחתי.‬
‫נחשה שעוצמתה כמעט משתווה כעת לזו של המלכה!‬
‫לא הייתי צריכה להתיידד איתה.‬
‫אלואיז,‬
‫יהיה בסדר.‬
‫איך?‬
‫אחזור לכתוב ולפרסם.‬
‫במחי גיליון אחד,‬
‫אחסל את אמינותה של קרסידה.‬
‫זו לא רק רכילות.‬
‫ויסלדאון היא כוח.‬
‫פן…‬ ‫-זוכרת את הגיליון הראשון שלי? מה שכתבתי?‬
‫ציטטת את ביירון.‬
‫לא את זה.‬
‫החלק עליי ועל אחיותיי.‬
‫״שלוש עלמות מושלכות בכוח‬ ‫אל תוך שוק השידוכים,‬
‫״משל היו חזירות עגומות,‬ ‫בידי אמם חסרת הטעם.״‬
‫הישנות הצלילים הייתה קצת מוגזמת,‬ ‫אני מודה, אבל…‬
‫התחלתי לכתוב את הטור‬ ‫מפני שחשתי חסרת אונים בביתי.‬
‫אולצתי לצאת לחברה שנה לפני הזמן,‬ ‫ולא קיבלתי זכות דיבור בשום נושא.‬
‫רק בזכות הכתיבה מצאתי קול.‬
‫והייתי צריכה להשתמש בטור‬ ‫כדי לתת קול למי שאין לו.‬
‫גרמתי לנזק רב בכתיבה שלי.‬
‫אנא.‬
‫תני לי להשתמש בו למטרה טובה.‬
‫את מוכרחה לפרסם גיליון שלם מיד.‬
‫לפני שקרסידה תעשה זאת.‬
‫״קורא יקר…״‬
‫סליחה על ההזמנה המאוחרת.‬ ‫הייתה תקלה במשלוח המשי.‬
‫תקבל תשלום ביד רחבה על טיפולך המהיר.‬
‫כל דבר למען ליידי ויסלדאון.‬
‫קולין.‬
‫את…‬
‫ליידי ויסלדאון?‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬