Nem is csodálom, kedvesem.
Nem kézbesítették. Senkinek nem jött meg.
Talán a királyné végre leleplezte őt.
- Reméltem, hogy ír az eljegyzésemről. - Én azt, hogy ír az új ruhámról.
Szerettem volna…
Cressida Cowper?
Az a rossznyelvű szőke nőszemély!
Tényleg elhiggyük, hogy ő az?
Pedig abszolút logikus.
Én is rosszindulatú rágalmakat firkálnék, ha olyan vénlány lennék, mint Miss Cowper.
Kegyetlen teremtés.
Szegény gyermek, nyilván rosszul nevelték.
Az anyja helyében kitagadnám.
Igazi pokolfajzat!
Szerintem zseni.
Alig várom a következő számot!
Nem sérteném meg az ördögöt azzal, hogy párhuzamot vonok közte
és Cressida Cowper között.
Merthogy egyikük hazug, csaló,
elsőrangú démon,
a másikat pedig e sorok szerzője nem is ismeri.
Látogatód jött.
Pen!
Colin!
Jól vagy? Aggódtam miattad.
Jól vagyok, Colin.
De talán nem kellene itt lenned, hátha ragályos.
Sehol máshol nem lennék szívesebben.
Tudom, hogy van valami, amit el akarsz mondani.
De szívesen várok türelemmel, amíg készen állsz arra,
hogy megnyisd nekem a szívedet.
Most nem beszélhetek róla. De nem te voltál az oka, hogy elájultam.
Hanem Cressida Cowper, és hogy azt állítja, ő Whistledown.
Igen meghökkentő.
A sok kegyetlenség után, amit rólad, rólam és a családjainkról írt…
az eljegyzési partinkon fedi fel magát.
Cressidára vall, hogy elveszi, ami nem az övé.
Szerinted tényleg ő az?
Mindig úgy képzeltem, hogy Lady Whistledown némiképp… okosabb.
Most hagylak pihenni.
De mielőtt elmegyek, odaadnék neked valamit.
Az ékszerész most foglalta be a gyöngyöket.
Jaj, Colin, de gyönyörű!
És így is csak feleolyan szép, mint te.
Mi ez a tinta? Épp írtál?
Igen. Leveleket.
Hogy megosszam az örömhírünket.
Hát persze.
Akkor folytasd csak!
Szép napot, Miss Featherington!
Egyelőre.
A BRIDGERTON CSALÁD
Elsőbálozó arát ígértem Lord Greernek,
nem pletykaíró firkászt.
Visszavonta a házassági ajánlatát.
Valóban?
Itt nincs helye a mosolynak, leányom.
Ha azt hiszed, tovább írogathatsz az én tetőm alatt,
és bemocskolhatod a jó híremet, akkor nagyot tévedsz!
Elküldelek Jo nénikédhez.
Papa, ezt nem teheted! Joanna néni Walesben él.
Pontosan. Ott majd írhatsz pletykákat a birkákról!
Vissza kell vonnod ezt a kijelentést!
Mondhatnánk, hogy Lady Bridgertonék túl sok bort adtak,
és elragadtattad magad.
Nem hiszel nekem?
Ismerem a lányomat.
Lady Whistledown agyafúrt író.
Számos tehetséged van, de az okosság nem tartozik közéjük.
Miss Cressida Cowper,
őfelsége a királyné parancsára a palotába hívatják önt.
Fontos hírt szeretnénk megosztani önnel, Lady Danbury.
Eladjuk a klubot.
Hát ez valóban jó hír!
Mindig örülök, ha megfogadják a tanácsomat.
És ez is a helyes döntés, Mr. Mondrich.
Őfelsége dühe most máshová irányul,
de bármelyik pillanatban megfordulhat.
Persze. Nem kívánjuk
a szabályokat megszegve magunkra vonni a figyelmet.
Ez nonszensz!
Fel kell hívniuk magukra a figyelmet, méghozzá a lehető legjobb módon:
bált kell rendezniük.
A szabályok betartása egy dolog.
De ha meg akarják nyerni a meccset,
vezetniük kell.
Különben mindig védekező pozícióban lesznek.
Hogy…
Tudunk szórakoztatni, az igaz.
Lord Anderson!
Lady Bridgerton! Elnézést, hogy berontok. Csak hát itt elfelejtettem…
a kalapomat.
Köszönöm.
Éppen csak…
erre járt?
Igen, azt hiszem, küldhettem volna egy inast,
hogy elhozza, nem igaz?
De akkor nem láthattam volna újra önt.
Hogy megköszönjem a múltkori igen kellemes estét.
Nagyszerű este volt, nemde?
És hogy van ma?
Kissé fáj a fejem, de amúgy jól vagyok.
És ön hogy van?
Biztos feltűnt önnek a nővéremmel való hűvös viszonyunk.
Meglehet.
- Bár ez nem tartozik rám. - Azt hiszem, elsimul majd.
A gyermekkori sérelmek gyakran hosszú életűek.
- A nővérem az elsőszülött. - De ön volt az első fiú.
De már felnőttünk.
- Biztos van üdvös út. - Bízom benne, hogy meglelik.
Köszönöm.
Hagyom, hogy békében kiheverje a fejfájását.
De remélem, hamarosan látom.
Úgyszintén.
- A rózsaszínűt szereted. - A színt.
De macaronból a csokoládést. Benedict!
Mondom, ezt a kettőt kérem.
- Nem kapsz kettőt. - Mondom…
Reggel ettél hármat.
- Nem is! - Lejöttél. Láttalak.
- Egyet ettem. - Igen.
- Nem! - Gregory látta.
Hazudsz. Miért hazudsz?
- Nem hazudok. - Pedig de.
- Gregory! - Mi? Én is szeretem a csokist.
Én még nem is…
- Én akartam! - Megvan a megoldás.
- A jelennél nincs jobb pillanat. - A családja igen elfoglalt.
Tedd vissza! Ne!
- Miért szólsz bele? - Nem tudjátok elosztani?
Mindig ilyenek. Szakítsa félbe őket!
Kétlem, hogy meghallanák.
- …három csokoládést ma reggel! - Nem is!
Nézze csak! Elnézést!
Megbetegedtem pestisben, így mindannyiukat e végzet sújtja majd.
Én még nem is…
Három banánost adok egy csokisért.
- Kizárt. - Ez alattomos.
- Ez abszurd. - Ugyan már! Miért ne?
Gregory, nem… Miért ártod bele magad?
Hát jó.
- A csokoládés… - Kérlek!
Kedves család!
Köszönöm.
Johnnak részünkről lenne egy apró bejelentése.
Apróság, igazán.
Összeházasodunk.
Ó, te jó…
Gratulálok!
Pompás! Remek!
Az utolsó macaron az öné.
Te leszel a legszebb menyasszony.
Persze Daphne mellett. És Kate meg Penelope mellett.
Borzasztóan örülök! Gyönyörű pár vagytok.
Köszönöm, mama.
Még ma elmegyünk megrendelni a ruhádat.
Mindent a maga idejében.
A csokis macaron miatt búslakodsz?
Tudtad, hogy ő Lady Whistledown?
Beszéltél reggel Penelopéval?
Igen. Teljesen összetörte Miss Cowper bejelentése.
Mondd, hogy nem tudtad!
Nem.
Cressidáról nem.
A barátságunk kezdett megromlani, de talán ez az utolsó csepp.
Remélem is.
Persze ha tudtad volna, nem valószínű, hogy összebarátkozol vele,
tekintve mindazt, amit írt.
Olyan dühös voltál Whistledownra!
Mi a terved?
Az énem egy része legszívesebben vasvillával vonulna a házához.
És ha szeretnéd, akkor meg is tenném.
De az igazság az, hogy az utóbbi időben történtek
megenyhítettek, azt hiszem.
Már ami Penelopéval történt.
Tudom, nemigen érdekel,
de tényleg megdöbbentő, milyen gyorsan válhat valaki
az egyetlenné, aki számít.
Most már csak az ő jóléte számít.
És a közös jövőnk.
Talán kiiktathatom Lady Whistledownt,
hogy többé ne árthasson senkinek sem.
Beszélsz Miss Cowperrel?
Magával a szerzővel.
CSALÓ. SARLATÁN.
El akartam mondani neki.
De nem tetted.
És amikor eljött az idő,
én sem tettem.
Mert az igazság tönkretenné Colint.
És el is mondom neki, amint megjelenik az új szám.
Nem.
Bármi is legyen az oka, a bátyám hisz abban, hogy szeret téged.
És ha tudná, hogy te írtál rólam, a családunkról, Marináról,
ha tudná, milyen sokáig titkoltam ezt előle…
Miért mondanád el neki, amikor jobb, ha leteszed a tollat?
Nem hagyhatom abba.
Különösen most.
De. Most megvan a tökéletes kiút.
Ugye nem arra…
Bármily kelekótya is volt a kis műsora,
Cressida szívességet tett neked. Sosem fog meggyőzően írni.
Haljon meg a lap az ő nevével, és vele a titkod!
Eloise, túl sokáig, túl keményen dolgoztam ezen.
Nem hagyhatom, hogy Cressida Cowper arassa le a babérokat!
- Összetörne a szívem! - És Coliné?
- Összetörne, ha megtudná. - De…
Lady Whistledown az én nevem, nem az övé.
Immár Bridgerton lesz a neved.
Mindkettő nem lehetsz.
Életem nagy részében…
a családodhoz akartam tartozni.
Egykor mit nem adtam volna, hogy ismerjem Whistledownt!
Jó ideig élvezhetted ezt.
De ez csak pletyka.
Engedd el!
Őfelsége kész fogadni önt.
Ez hát az ifjú hölgy, aki azt állítja, hogy ő Lady Whistledown.
Igen, felség.
És ezzel miért most hozakodott elő?
Szeretném átvenni méltó jutalmamat, felség.
Az a nyavalyás 5000 font nyilván semmiség a nagy Lady Whistledownnak.
Biztos sokat keres, nem igaz?
Elkérem, hogy más ne kérje jogos jussomat.
Nos, én pedig állom a szavamat.
Megadom a jutalmát, amint átadja nekem a legfrissebb számot.
Ami ma reggel jelent volna meg.
Bocsásson meg, felség! Tudja…
a fejemre kitűzött vérdíjjal a kiadóm óvatossá vált.
De hamarosan meglesz az újabb szám, biztosíthatom.
„Ismerd meg ellenfeled”, Miss Cowper!
Úgy ismerem Lady Whistledownt, akárcsak jómagamat.
A legnagyobb erőssége, hogy jó megfigyelő.
Ön mi mást figyelt meg életében, mint önmagát?
Én figyelek.
Tegnap este megfigyeltem Miss Francescát és Lord Kilmartint.
Az éjszakát a Bridgerton-házban töltötték.
De biztos nem késő még
Miss Francesca figyelmét a márki felé irányítani.
Miss Cowper, a valódi Lady Whistledown
soha nem ajánlaná fel segítségét ilyen egyszerűen.
Méltó ellenfél nélkül többé nem érdekel,
milyen középszerű párt választ Miss Francesca.
Hacsak nem rukkol elő egy meggyőző számmal,
nem kívánom újra látni az udvaromban.
Cressida!
Megtiltom, hogy bármit is publikálj!
Nem tehetek mást, mama. Kitaszít az elitből.
Apád már kitaszított onnan.
Nem megyek Joanna nénihez.
És mi lesz, ha a valódi Lady Whistledown újra publikál?
Ma reggel nem publikált. Talán eltántorítottam tőle.
Mi mást tehetnék még? Tán csak egy számmal nyerhetem vissza őfelsége kegyeit.
Ha publikálsz, és megszilárdítod hírnevedet
Whistledownként, senki sem fog elvenni.
Senki sem fog elvenni most.
Nos, nagyon szeretném, ha itt lenne az esküvői reggeli.
Hacsak nem az édesanyja szervezné, Lord Kilmartin.
Ha egyetlen gyermekem lenne, tán küzdenék a lehetőségért.
Még be kell jelentenünk az eljegyzést. Előbb az legyen meg!
Anyám csak azért küzdene, hogy hadd ne legyen háziasszony.
Beszélnünk kellene a bejelentéséről.
- Ami a királynét illeti… - Valójában ezt már megbeszéltük.
Tudom, nem én voltam őfelsége első számú jelöltje a leányának.
Nos, csak mert annyi figyelmet szentelt neki.
Szerintem pusztán bölcs dolog lenne kivárnia
a szezon végét, mielőtt bejelentené a szándékát.
Így elosonhatnánk vidéki kúriáinkba az esküvőre,
a királyné pedig választhat új gyémántot a következő szezon elején.
Csak hát…
nem akarunk oly sokáig várni.
Szeretnénk mielőbb közös otthont teremteni.
Úgy véljük, a királynéval beszélni a legbölcsebb döntés.
Nos, ha késznek érzi rá magát…
Mi azt szeretnénk, ha te beszélnél a királynéval.
Úgy gondoltam, sárga szalagokat tehetnénk az összes korlátra,
és aranyozott virágok boríthatnák a hintót,
ami a templomból a fogadásra hajt.
Nagyon ízléses, hölgyem.
És mi min utazzunk? Talán egy szekéren?
Nekem nem voltak aranyozott virágaim.
Te nem korlátlan vagyonú férfihoz mentél.
Majd én viszlek, szerelmem.
Inkább az aranyozott hintó.
Nem értem, Penelopénak miért jár ki mindez.
Az esküvő semmiképp sem olyan fontos, mint a terhesség.
Hol van Penelope?
Nem lehet még mindig rosszul.
Penelope!
„Penelope!”
LADY WHISTLEDOWN TÁRSASÁGI LAPJA
Mit csinálsz itt fenn?
A Whistledown régi számait olvasod.
Még mindig nem vagyok jól.
Penelope!
Sikerült elnyerned egy jó nevű és tehetős férfi vonzalmát.
Az életed hátralévő részében heverészhetsz.
De egyelőre, amíg nem lépsz az oltár elé, és nem esküdtök meg,
kötelességed, hogy azt éreztesd Mr. Bridgertonnal,
hogy ő a legfontosabb ember a világon.
Hogy minden lehetséges módon a férjed kedvében járj.
Az ő álmai, az ő kívánságai a fontosak.
Legalábbis eleinte.
Mi lesz az én álmaimmal?
Miféle álmok?
A hölgyeknek nincsenek álmaik.
Nekik férjeik vannak.
És ha szerencsés vagy, és betöltöd a szerepedet,
néha valóra válhat,
amire vágysz… a férjeden keresztül.
Apád kegyetlen tudott lenni.
Gyenge ember volt.
Én a biztonságért házasodtam,
de ő azt sem tudta biztosítani.
De neki köszönhetlek titeket.
És a leghőbb vágyam mindig az volt, hogy ti hárman jobban járjatok, mint én.
És neked ez sikerült.
Szerencsés vagy, Penelope.
Ezt ne vedd természetesnek!
Kellemes így reggelizni veled.
Talán ez az első alkalom.
Nos, ha ízlik a szakácsnőm teasüteménye, minden ízleni fog, amit készít.
Rá akarsz lőcsölni a szakácsnődre?
A héten vacsorapartit szervezek.
Neked, nekem és kedves barátomnak, Paulnak. Eljössz?
Felülvizsgáltatod a feléd irányuló szándékaimat?
Úgy is mondhatjuk.
Végül is megismertem a családodat. Te is megismerhetnéd, aki nekem kedves.
Csodálatos!
Te…
Ejha!
Igyunk arra, Lord Kilmartin,
hogy hamarosan családunk tagja lesz, remélem!
- Örülök, hogy itt van. - Részemről az öröm.
Jó a hangulatod ma este. Együgyűvé tett a szerelem?
Uraim! Íme, az egyik legjobb brandym.
Nem kerülhet az új tulajhoz.
Még egy? Bár minden héten bezárná a klubot!
Sajnos ez az utolsó üveg.
A fenébe! Azt hittem, van még pár pohárnyi.
Akkor ez az öné,
megünneplendő az utolsó estét e remek klub tulajaként.
Mármint hogy elgyászoljam az utolsó estét.
Sajnálatból nem iszom.
Ha a szánandóé az ital, akkor talán én érdemlem.
Micsoda?
- Te? - Úgy van.
A szerelem olyan együgyűvé tett, hogy a héten egy mondatot sem tudtam írni.
Valódi kínszenvedés ez.
Mégis mit kell írnod?
Éppenséggel egy kéziratot írok.
Tényleg?
- Igen. - Igen?
Miről szól?
Az utazásaim történetét szerkesztem.
Vagyis hát elméletileg.
Nem! Ne!
Miért? Tán te érdemled?
A te életed legalább halad valamerre,
míg én csak céltalanul lebegek, bármely világos útirány nélkül.
És nem most vagy életedben a legboldogabb?
Valóban. Ez igaz, igen.
Nos, az ital az enyém.
Ha jól értem, ennek a játéknak az a győztese,
aki a legszerencsésebb.
Ne! Kérem, ne áradozzon szentimentálisan a húgunkról!
Úgy értem, hogy én vagyok a legszerencsésebb,
mert észrevettem egy másik üveget.
- És tényleg! - És igen!
Valóban szerencsés!
- Sasszem! - Igen.
Csodás!
Köszönöm.
Mr. Mondrich nagyszerű klubjára!
- A klubra! - A klubra!
- Hűha! - Még egyet!
Meg kell innunk.
Az öné. Hisz immár családtag.
Nem. Nemet kell mondjak.
Egyet önnek, Mondrich.
Van még egy pohárnyi.
Whistledown!
Ez az Úr igéje.
Istennek legyen hála!
Nos hát, a mai napon
kihirdetem a házasulás szándékát
Mr. Colin Bridgerton
és Miss Penelope Featherington között.
Most először kérdezem hát.
Ha a jelenlévők közül bárki tudomással bír olyasvalamiről,
amiért ők ketten nem egyesülhetnek a házasság szent kötelékében…
az szóljon most!
Nagyon helyes.
Mr. Bridgerton
és Miss Featherington
három héten belül megesküszik e helyen.
Ma kihirdetem a házasulás szándékát
Lord Charles Cho és Miss Emma Kenworthy között is.
Másodszor kérdezem tehát.
Ha a jelenlévők közül bárki tudomással bír olyasvalamiről,
amiért ők ketten nem egyesülhetnek a házasság szent kötelékében,
az szóljon most!
Nagyon helyes.
Lord Cho és Miss Kenworthy két héten belül megesküszik e helyen.
Ezzel a végére értem mai mondandómnak.
Most menjetek békével,
szeressétek és szolgáljátok az Urat!
Mindjárt csatlakozom.
- Öröm látni, hogy jobban vagy. - Sokkal jobban.
És nemsoká hivatalosan is megesküszünk.
- Ha még mindig akarsz. - Colin, hát hogyne akarnálak?
Tudom, hogy van valami, amit egy ideje el akarsz mondani.
Van valami, amit már nagyon régóta el akarok mondani.
Hogy szeretlek attól a pillanattól kezdve, hogy találkoztunk.
Zavarba ejtően régóta.
Úgy tettem, a barátod vagyok, és az is voltam, de…
titokban szerettelek.
Mindig is szerettelek, Colin.
Egy életen át fogok
esedezni a bocsánatodért, amiért nem vettelek észre előbb.
Erre nincs szükség.
Semmi nem tesz boldogabbá, mint hogy veled lehetek.
Colin, mit csinálsz?
Táncolok
a leendő feleségemmel a templomban, ahol egybekelünk.
Kaptál valaha büntetést gyerekként?
Ha már itt tartunk…
Öcsém!
Nővérem!
Hadd mutassam be Lady Keswicket!
Találkoztatok már?
Úgy vélem, nem.
Lord Anderson. Örvendek!
- Épp odamentem volna… - Részemről az öröm.
Az ön érkezése kisebb helyi szenzáció.
Vártam, hogy találkozzunk!
Hagyom is, hogy megismerkedjetek.
A nővére azt mondja, özvegy, mint én.
Nos…
Üdv, Eloise!
Nem.
Tudod, ha bűnbánatot tartanál, be kell menned a templomba.
Kiosontam. Ne szólj senkinek, hogy itt vagyok!
Szerintem élveznéd a figyelmet.
- Nem a figyelemért jöttem. - Akkor miért?
Talán mert… magányos így élni, titokba burkolózva.
És azon tűnődtem, lenne-e kedved csatlakozni hozzám.
Te kedveled a szavakat.
Olvasni legalábbis, és tán segíthetnél megírni a lapot.
Cressida, nem emlékszel, mi jelent meg rólam tavaly?
Hogy mit írtál te a lapban?
Hát persze.
Bocsáss meg! Nem tudom, miért írtam ilyet.
De együtt jóvátehetjük mindezt, ha első számunkban a jellemedet dicsérjük.
Nem kívánok együttműködni veled. És a barátod se lehetek többé.
Sajnálom.
Hát Whistledownról van szó?
Nem csoda, hogy Penelope otthagyott.
Te folyton csak beszélsz.
Nyilván csak irigykedsz, hogy én elértem valamit.
Talán irigylem Whistledownt.
Bravúros a munkája.
Miután egy szezonon át láthatatlannak éreztem magam,
szinte megértem, miért írna valaki ilyen lapot.
Gratulálok a sikerhez, amiért megdolgoztál!
Biztosan kislányod lesz.
Ez az oka annak, hogy mostanában nem ragyogsz úgy.
Hogy érted?
A lányok állítólag ellopják a szépséget.
Hát nem látod, mama?
Olyan bájos pár, hát nem igaz?
Olyan bájos vagy, mint egy csokoládésdoboz.
Gondolom, visszajön a következő kihirdetésre.
Igen.
Megkértek, hogy beszéljek a nevükben őfelségével.
Jobb, ha ön teszi, mint ha ők. A királyné parádés műsort vár.
És hát ők ketten… Még mindig hosszasan hallgatnak együtt?
Mostanában már többet beszélnek.
Most már elismerem a párosukat.
Csak aggódom, hogy ha a királyné erősködik…
Talán észreveszi, hogy még mindig vannak kételyei.
Azok lényegtelenek, ha Francesca boldog.
Ha őfelsége gyanakszik, nem.
Talán felbátorítja arra, hogy ellenezze a frigyet.
Gyere ide! Jaj, drágám!
Csodás volt, igaz?
- Igen! - Ó, káprázatos!
Az oszlopcsarnok valahogy megakadályozza a belátást a térről,
ami meglehetősen leleményes megoldás.
Őfelsége magasabban üljön, az ablaksor közepén!
Semmi se takarja a látványt, amikor belép!
Élvezed a nyüzsgést?
Élvezem a gondolatot,
hogy megszervezhetem Mayfair legjobb bálját.
A zöld szalvéták mondhatni jók, de kissé visszafogottak,
ezért az ezüstszínűek felé hajlok.
Nagyon jól illenek a tortaállványainkhoz. Vagy szerinted ez túl sok?
Semmi nem túl sok. Szervezzük meg Mayfair legszebb esküvőjét!
Ez zene füleimnek.
A tortát illetően Varley négy szintet javasolt,
de a vendéglistánkat tekintve ötszintes tortára lesz szükség.
Köszönöm, Madame Delacroix. És ilyen hamar! Köszönöm.
Miss Penelope!
De rég láttam önt!
Csak akkor tudtam meg, hogy eljegyezték,
amikor a kifutófiú meghozta a legújabb számát.
Igen. Nagyon boldog vagyok.
- Nézze el! Ez a pár hét viharos volt. - Örülök önnek.
És amikor elvonul megírni a lapját,
gondolom, elmondja Mr. Bridgertonnak…
Ezt akartam elmondani.
Hagyom, hogy Miss Cowper arassa le a babérokat.
Az eljegyzésemről szóló szám az utolsó.
Penelope, ez a lap az élete fő műve.
Nem írhatok tovább.
Szerelemből házasodom, Genevieve. Ezt nem venném magától értetődőnek.
Anyám küldött szövetmintákért a menyasszonyi ruhámhoz.
Tudja, azt szeretem a legjobban a szabászatban,
amikor a nők arca felragyog, ahogy felveszik a ruhát.
El sem tudom képzelni, hogy erről lemondjak.
Mindenesetre
az öné lesz a legeslegszebb ruha.
Kizártak a klubomból.
- Miért? - A lánya miatt!
Mégis mi másért? Visszaveszem a hozományát.
Uram, így nem talál majd férjet!
Nem érdekel. Egyértelmű, hogy Londonban senkinek sem kell már!
Mama, mi a baj?
Mit keresel itt? Miért nem a szobádban vagy?
A szobámban nincs íróasztal. A Whistledownt írom.
Jól van.
Apádat kizárták a klubjából mindezen események miatt.
Visszaveszi a hozományodat.
Ötezer font talán nem sok a megélhetéshez,
de hozománynak
talán elég lesz, hogy idevonzzon neked egy férjet a kontinensről.
Vagy vidékről.
Valakit.
Meg kell szereznünk a jutalmat, mielőtt a valós Whistledown újra publikál.
Olvasd fel, amit írtál!
„Kedves olvasó! Én volnék az, Lady Whistledown.
Ma sok pletykát hozok önöknek számos vidékről.
Közelről s távolról… szerte a világból.”
Ez minden?
Eddig.
Jaj, drágám!
Mama… rettegek.
LADY WHISTLEDOWN TÁRSASÁGI LAPJA
„A nőstény farkasok közt, akár élő, akár holt,
a női firkász a legádázabb.
Ha ez igaz, akkor e szerző szeretné kimutatni a foga fehérjét.”
Szellemes.
Hát másodszülött fiú?
És igyekszem a közhitnek megfelelően léhűtő lenni.
Van bármely kedves kreatív elfoglaltsága? Talán ír? Vagy rajzol? Esetleg… fest?
Nem. Én…
Én…
táncolok néha a partikon.
Paul a művészetek pártfogója.
A színművészet támogatása a mindene.
- Értem. - Így találkoztam Tilley-vel.
- Minden héten a páholyában ül. - Ezt nem tudtam.
Mikor először láttam, azt sosem feledem.
A Sok hűhó semmiért előadása után a színfalak mögé mentem, és ott volt ő,
amint épp széttépte a rendezőt, amiért cenzúrázta a darabot.
Tűrjem el, hogy egy egyszerű lélek
vegytisztára zsigerelje egy zseni nagyszerű művét?
Hadd találjam ki!
Azt mondta, hogy jobb, ha nagyon fél tőle?
- Pontosan. - És féljetek is mindketten!
Mr. Bridgerton szomjas.
Benedict.
Nos, Benedict,
kit iskolázott, mikor megismerted?
- Jaj, ugyan már! - Azt hiszem, egy aeronautát.
Vagyis inkább az őt heccelő csőcseléket.
Nagyon kellemes ma este a zene, nemde?
Jó estét!
Lord Kilmartin!
Hogyne, igen.
Marcus!
Szeretném, ha megismernéd még néhány barátomat.
Örvendek!
Hölgyeim, jó estét!
Lady Keswick, Lady Gloucester, Lady Viakaspuri.
Sosem szerettem ezt a színt, de neked csodásan áll.
Köszönöm, mama.
Csodás lett.
Te most sírsz?
- Ó, édesem! - Nem.
Terhes vagyok.
Mindenki tudja, hogy egy baba olykor könnyet fakaszt.
Hol van a fess vőlegényed?
- Mr. Bridgerton! - Mondrichék!
Megnyugtató a tudat, hogy ha klubunk nincs is többé,
legalább a szezon legjobb partijainak házigazdái lesznek.
Őfelsége a királyné.
Megjött.
Ahogy sejtettem, a legjobb esetben is középszerű.
Nem rossz. Egyáltalán nem is rossz.
Mama! Megpróbálsz most beszélni a királynéval?
Várjunk, míg kényelembe helyezi magát!
Talán most kellene odamennünk hozzá,
hátha esetleg korán távozik.
Én…
Várjunk még, Francesca!
Várjunk? Nincs ott minden bálon. Ha nem beszélünk vele ma…
Beszélek Lady Danburyvel a meghallgatásról.
- Most egyszerűen minden kissé kaotikus. - Őfelsége nem szereti a káoszt?
De, de fontos, hogy jó kedvében találjuk.
- Mama, én nem kívánok várni. - Tudom, de nem tenném tönkre a sorsodat.
Mégis hogy tennéd tönkre?
Talán nem örülne a párosunknak?
Megyek, megnézem a remekbe szabott falburkolatot.
Nem erről van szó, Francesca.
Elég ijesztő ez, még számomra is.
Megjelentél már a királyné előtt.
Félsz, hogy elrontasz valamit, mert még mindig nem hiszel kettőnkben.
Támogattalak.
Eléggé felszínes módon tetted.
Lord Kilmartin elragadó.
De én csak…
Milyen csak, mama?
Nem kell, hogy minden kapcsolat drámai és küzdelmesen kivívott legyen.
Ami köztem és John között van, az könnyű, és… szeretem őt, mama.
Még ha nem is ezt a szerelmet kívántad nekem.
Igen, nagyon kedvelem a vidéket.
Bocsásson meg!
Majd én utánamegyek.
Nem érdekel több partiképes özvegy.
Beszélsz, akivel akarsz,
de az nem a te dolgod, hogy a barátom után menj.
Nem csak te törődsz Lady Bridgertonnal.
Muszáj mindent elvenned tőlem?
Nővérem… elég!
Bármit is tettem, amivel kiérdemeltem ezt a haragot,
mondd el, mi az, hogy végleg lezárhassuk!
- Apánkról van szó? - Ó, sok mindenről van szó.
Arról, hogy apánk a kedvenceként bánt velem,
amiről nem tehettem.
Ez engem mit sem érdekel!
Engem az érdekel,
hogy volt egy esélyem a boldogságra,
és te ezt elvetted tőlem.
Hogy vettem én el ezt az esélyedet?
Az esküvőnk előtti éjszakán
majdnem elszöktem, a szabadság várt rám.
Azt hiszed, nem tudom,
hogy te voltál az, aki elárult apánknak?
Hallottam, hogy megköszönte neked.
- Soma… - Soma!
Soma…
Azt hiszed, mindent jóvátehetsz, ha az eredeti nevemen szólítasz?
A csáberődtől talán elalél az úri társaság minden özvegye,
de rajtam ugyan nem fog.
És most ha megbocsátasz…
Meg kell keresnem a barátomat.
Nemigen forgok az elit köreiben.
Tilley szívesen jön-megy.
Szerintem ez az egész túlontúl hivalkodó.
Túl sok az ítélkezés.
El sem tudom képzelni, miért ítélne el bárki is.
Tilley nem mondta el minden kalandunkat.
Feltehetek egy személyes kérdést?
Érdemes másmilyet?
Lady Arnolddal igen közeli a kapcsolatod.
Meglep, hogy ti ketten soha nem…
Erre inkább ne válaszolj!
Úgy tűnik, a bortól elég bárdolatlan lettem.
Nos,
a bortól eléggé sármos is lettél.
Megnézem, Tilley nem kapott-e dührohamot a desszert miatt.
Hogyne.
Elkészült a desszert.
Nos, a gyanúm beigazolódott.
Ez biztos?
Igen.
Bocsáss meg! Mi csak…
Rólad beszéltünk… igazság szerint.
Volna kedved netán csatlakozni hozzánk?
Az emeleten.
Én…
El is felejtettem, elígérkeztem valahová.
Bocsássatok meg!
Meg kell mondjam, ez a tánc nem fogható
a privát keringőhöz a jövőbeli esküvőnk helyszínén.
Akkor talán cifrázhatnánk kissé.
Megjött Lady Whistledown!
Ő maga az ördög.
Szóba ne állj vele!
Egy botrányíró leány!
El tudjátok képzelni?
Nos, ez életem egyik legszórakoztatóbb partija.
Idehozzam önhöz, felség?
Ne!
Hadd nyüzsögjön egy kicsit!
Nem teheti tönkre az esténket.
Igen, igazad van.
De mit tegyünk?
Várjuk, hogy a királyné szólítson minket,
és addig emelt fővel állunk itt.
Hazainduljunk a leányainkkal?
Nos, én kíváncsi vagyok, mi lesz.
Érted már, miért rajongok érte?
Cressidát ki nem állhatom.
De Lady Whistledownként igen leleményes író.
Bocsáss meg!
Nem szoktam ennyit táncolni.
Semmi baj.
Már el akartam mondani. Kéziratba szerkesztem az útinaplómat.
- A bátorításod nyomán. - Igen?
Már majdnem kész.
Még ki kell törölnöm belőle néhány személyesebb részletet.
Miért? Az tetszett igazán abban a részletben, amit olvastam.
Nos, azok a részek csak neked szólnak.
Talán átírhatnám őket.
Ha szeretnéd.
Mielőtt elküldöd egy könyvárushoz.
Nagyon szeretek írni…
leveleket meg ilyesmit.
Nos, te írod a legjobb leveleket.
De be akarom bizonyítani magamnak, hogy egyedül is megy.
És neked is. Méltó akarok lenni hozzád, Pen.
Persze hogy méltó vagy.
Bocsáss meg! Úgy tűnik, a királyné szólította Miss Cowpert.
Talán itt az ideje, hogy Whistledown megkapja a jussát.
Miss Cowper, talán tisztáznom kellett volna,
hogy nem kívánom önt látni udvaromban, és azon kívül sem.
- Felség… - Meghívták ide ma este?
Nem, felség.
Csak egy ajándékot akartam átadni önnek.
Hát visszatért!
LADY WHISTLEDOWN TÁRSASÁGI LAPJA
Kedves, drága olvasó!
Azt mondják, aki galád, annak sosincs nyugta.
Ha ez igaz, akkor e sorok szerzője meglehetősen erényes lehet,
mert rám fért a pihenő, és élveztem, hogy nem kellett önöket megfigyelnem.
Ne aggódjanak, visszatértem,
és hamarosan egy teljes lapszámmal térek vissza.
Immár tudják a nevemet, de afelől semmi kétség,
hogy én önökről többet tudok.
Maradok tisztelettel: Lady Whistledown.
Illetve most már örökké: Cressida Cowper.
Nos, Miss Cowper, kíváncsivá tett.
Meglepett, de azért kíváncsi vagyok.
Megbeszélhetnénk…
Alig várom a holnapi számot! Szeretnék pletykákról olvasni.
És akkor tán megbeszélhetjük a jutalmát.
Cressida… De hát… És most…
Gyere velem!
Ez az én hibám. Meggyőztelek, hogy engedd át neki Whistledown nevét.
Most valahogy írt valami értelmeset, és publikálta is.
- Lélegezz! - Szörnyeteget hoztunk létre, Pen.
Aki ráadásul haragban van velem, és a családommal is.
Veszélybe sodortam őket, mint tavaly.
- Az miattam volt. - Nem. Felelőtlen voltam.
Ahogy most is. Az otthonunkba invitáltam azt a viperát.
Akinek a hatalma most őfelségééhez fogható.
Hiba volt barátkoznom vele.
Eloise, minden rendben lesz.
Hogyan?
Nos, újra publikálok.
Egyetlen számmal lejárathatom Cressidát.
Ez nem csak pletyka.
A Whistledown hatalom.
- Pen… - Emlékszel, mit írtam az első számban?
Byront idézted.
Nem arra.
Amit hármunkról írtam.
„A három lányt kedveszegett kocákként lökte a házassági piacra
otromba, ordenáré anyjuk.”
Az alliterációt kissé túlzásba vittem, de azért kezdtem írni,
mert tehetetlennek éreztem magam otthon.
Egy évvel előbb kellett debütálnom, és nem volt beleszólásom.
Az írás volt az egyetlen eszköz, amivel hallathattam a hangomat.
Arra kellett volna használnom a lapot, hogy hangot adjak a többi hangtalannak.
Rengeteg kárt okoztam a tollammal.
Kérlek…
hadd használjam most jó céllal!
Publikálnod kell egy teljes számot.
Még Cressida előtt.
…KEDVES OLVASÓ…
Elnézést a kései rendelésért. Volt némi gond a selyemszállítmánnyal.
Szép summát kap a sürgős munkáért.
Lady Whistledownnak bármit.
Colin!
Te vagy… Lady Whistledown?
A feliratot fordította: Büki Gabriella