Nem érkezett meg. Senkihez sem.
Lehetséges, hogy a királyné végre leleplezte őt!
-Reméltem, hogy ír az eljegyzésemről! -Reméltem, hogy ír az új ruhámról!
Cressida Cowper?!
Ó, az a szőke vipera!
Hihető, hogy valóban ő lenne?
-Számomra nem is kérdés. -Meglehet, én is intrikákat írnék, ha
vénkisasszony maradnék, mint Miss Cowper.
Ádáz nőszemély.
Szegény gyermek, miféle nevelést kaphatott?
Én kitagadnám, ha az anyja volnék.
Pokolfajzat!
-Szerintem lángelme. -Remegve várom a következő számot!
Soha meg nem sérteném az ördögöt azzal, hogy Cressida Cowperhez hasonlítom.
Hisz egyikük hazug, csaló, páratlan egy bestia,
míg másikuk e sorok írójának nem ismerőse.
Látogatód jött.
Pen!
Colin.
Jól vagy? Úgy aggódtam!
Jól vagyok, pihenek, Colin. De nem kéne itt lenned, ha netán fertőző.
Nincs hely, ahol szívesebben lennék.
Tudom, van valami, amit el akarsz mondani. De türelmesen kivárom,
míg kész vagy elárulni, amit érzel, bármi is az.
Most nem beszélhetek erről. De nem te mondtál olyat, amitől elaléltam.
Hanem Cressida Cowper, azzal, hogy Whistledownnak mondta magát.
Ez igencsak különös. Mennyi gonoszságot összeírt rólad, rólam, családjainkról.
Erre épp az eljegyzésünkön leplezi le magát.
Jellemző! Mindig magára vonja a figyelmet.
Üm.
Hah!
Elhiszed, hogy valóban ő az? Én úgy képzeltem,
Lady Whistledown olyan, aki eszesebb, talán.
Hagylak már pihenni.
De búcsúzóul adnék neked valamit.
Az ékszerész kész lett a foglalattal.
-Hah! -Hm.
Ó, Colin! Ez meseszép!
Még sem érhet fel a te szépségeddel.
-Mitől vagy tintás? Írtál valamit? -Ó! Igen! Ööö… Levelet. Hogy,
Ööö, megosszam az örömhírt.
Hah!
Értem. Nem is tartalak fel.
Szép napot, Miss Featherington. Viszlát.
Hm.
Úgy tudta Lord Greer, hogy ártatlan arát kap,
nem egy pletykafészket. Visszavonta házassági ajánlatát.
Végleg?
Nincs ezen mosolyognivaló, te lány! Ha azt hiszed,
firkálhatsz tovább az én házamban, gyalázva az én jó híremet,
súlyos tévedésben vagy! Elküldelek Jo nénédhez, hogy vele élj.
Papa! Ezt nem teheted! Joanna néni Wales-ben él.
Pontosan. Pletykálkodhatsz majd a birkákról!
Cressida! Vond vissza a vallomásodat! Mondjuk azt,
hogy Lady Bridgerton túl sok bort töltött, az beszélt belőled.
Te nem hiszel nekem!
Hm. Hm.
Ismerem a lányomat. Lady Whistledown éles eszű írónő.
Tény, hogy vannak adottságaid, de okosnak nem vagy mondható.
Miss Cressida Cowper! A palotába hívatja Őfensége, a királyné.
Nagy hírünk van, amit megosztanánk önnel, Lady Danbury.
Óóó!
-Eladjuk a klubot. -Ah! Ez nagyszerű hír. Mindig öröm, ha
megfogadják a tanácsomat. És tény, hogy ez a helyes döntés, Mr. Mondrich. Őfensége
haragja épp másra irányul, de bármelyik pillanatban irányt válthat.
Hogyne! Nem kívánjuk magunkra vonni a figyelmet azzal, hogy szabályt szegünk.
Nonszensz! Igenis vonják magukra a figyelmet!
És ennek a lehető legjobb módja, ha rendeznek egy bált.
Igen!
Persze, hogy be kell tartani a szabályokat. De, hogy megnyerjék a
játékot, vezetést kell szerezniük. Különben örök védekezésre kényszerülnek.
-Hmm? Nos? -Ööö…
Mm!
-Van tapasztalatunk a szórakoztatásban. -Hah! Üm?
Lord Anderson.
Lady Bridgerton. Bocsássa meg, hogy zavarom. De itt maradt a, hm, kalapom.
Köszönöm!
És éppen… ööö… erre járt?
Nos, hát, gondolom, küldhettem volna érte egy inast. Igaz?
De akkor nem találkozhattam volna Önnel ma is.
Hogy megköszönjem ezt az élvezetes estet.
Ó, igen! Micsoda este volt! Igaz?
Hogy érzi magát?
Ööö… A fejfájástól eltekintve, jól vagyok.
És Ön hogy van?
E szerint feltűnt, hogy nővérem és én milyen hűvösen váltunk el.
-Meglehet, habár kicsit sem tartozik rám. -Hiszem, hogy rendbe jön a viszonyunk.
-A gyerekkori sérelmek nehezen múlnak. -Hmm.
Hm.
-A nővérem volt az elsőszülött. -De ön volt az első fiú.
Ühm.
De már felnőttek vagyunk. Kell, hogy legyen megoldás.
Hm.
Ha van, hiszem, hogy rátalál.
Köszönöm.
Hm.
Hagyom, hogy kipihenje a fejfájást. De várom, hogy újra találkozzunk.
Magam is.
-Gregory látott. -Nem, ez nem igaz. -Gregory?
Te hazudós!
A pink csak mint szín tetszik, macaronból a csokist szeretem. Benedict!
Te szereted a pinket! Ümm.
Én már lefoglaltam ezt a kettőt, a tiéd lehet a… De mondtam!
Nem, nem, nem, nem! Nem kapsz kettőt! Nem jár kettő! Reggel már megettél hármat!
Egyetlen egyet sem!
-De igen, lejöttél! Láttalak! -Nem is!
Nem, ez nem igaz! Egyet ettem, ezért mondom, hogy jár még ez a kettő.
Bizony, igaz! Gregory látott. Gregory! Miért kell hazudni?
-Igazat mondok! -Miért tagadod? De, hazudsz!
-Hah! Gregory! -Mi az? Én is szeretem a csokisat!
-Én abból még egyet sem ettem! -Én jobban!
Jó! Van a megoldás! Van a megoldás!
-Itt a kínálkozó alkalom. -De hisz a család láthatóan elfoglalt.
Eloise! Te minek szólsz bele? Ez a vita csak ránk tartozik. Eloise… Hah!
-Tedd azt vissza! Tegyétek vissza! -Nálunk mindig ez megy. Közbe kell vágni!
-Szerintem meg sem hallanának. -Egyet sem ettem meg! Ez nem vicces,
Benedict! Én sosem hazudok! Mama! Mondd meg neki! Hihetetlen önző vagy!
Nézze! Elnézést! Megfertőződtem a pestissel,
és önök vélhetően mind elkapták tőlem.
-Én nem ettem egyetlen… -Gregory! Három banánost az egy csokisért?
-Esélytelen! -Áh!
Ahh! Hát, ez érthetetlen! Miért nem? Gregory?
-Felháborító! -Nem adom, Gregory,
-hess innen! Elmagyarázom. -Áh! Akkor én.
Van megoldás! Van megoldás! Félretesszük, ami megmaradt…
Figyelem!
Köszönöm.
Johnnak van egy kis bejelentése kettőnk nevében.
Apróság, igazán.
Ö…
Mi összeházasodunk.
Ó!
Óh!
-Ó! Gratulálok! -Hah!
-Csodálatos! -Ez remek! Csodás! Gratulálok!
-Jár az utolsó macaron! -Elmehetek majd látogatóba?
Hogyne!
Édesem!
Te leszel a világon a legszebb ara! Éppen úgy,
mint Daphne és Kate és Penelope.
Repes a szívem! Csodaszép párt alkottok.
Köszönöm, Mama.
Már ma megyünk ruhát rendelni a szalonba!
-Kezdődik! -Mindent a maga idejében.
A csokis macaron miatt lógatod az orrod?
Te tudtad, hogy ő Lady Whistledown?
Be-beszéltél Penelope-val?
Igen, egészen letaglózta Miss Cowper vallomása.
Kérlek mondd, hogy te nem tudtad.
Nem. Azt nem, hogy Cressida.
Hm.
A barátságunk egyébként is megingott, de ez végképp betette a kaput.
Remélem is!
Bár, felteszem, eszedben sem lett volna barátkozni vele,
ha tudod, hogy ő az, azok után, amiket rólunk írt.
Régóta ellenséged Whistledown. Most mit fogsz tenni?
Nem tagadom, szívesen nekimennék egy vasvillával.
És csak kérned kell, és meg is teszem. De valójában mindaz,
ami mostanában történt, szelídebb emberré tett.
Mármint mindaz, ami Pennel történt.
Tudom, hallani sem bírod, de szédítő,
hogy valaki egyik napról a másikra életed értelme lehet. Más már nem is érdekel,
csak az ő jólléte. No, és a közös jövőnk.
Talán véget tudok vetni a Whistledown-ügynek,
hogy soha többé ne árthasson egyikünknek sem.
Beszélnél Miss Cowperrel?
Magával a szerzővel.
Hmm.
CSALÓ SARLATÁN
Készültem elmondani! Én…
Hm.
Mégsem sikerült!
S mikor eljött az éjfél nekem sem ment.
Mert már látom, belepusztulna az igazságba.
Amint kijött ez a szám, tényleg mindent bevallok neki.
Ne! Ki tudja, miért, a bátyám szentül hiszi, hogy szeret téged. S ha megtudná,
hogy végig te írogattál rólam, a családunkról, Marináról, ha megtudná, hogy
én is titkolóztam előtte…
Ne tudja meg! Jobb megoldás, ha végleg leteszed a tollat.
-Nem tehetem. Most kiváltképp nem. -Dehogynem! Hisz' itt a
menekülési lehetőség!
-Nem mondod, hogy… -Bármily abszurd volt a tegnap este,
mégis hálás lehetsz Cressidának. Sohasem lesz képes folytatni, amit te elkezdtél!
Tegye tönkre a lapot, és sosem derül ki a titkod.
Eloise! Ahhoz túl régóta, és túl keményen dolgozom, hogy hagyjam, hogy
éppen Cressida Cowper arassa le a babérokat. Összetörik a szívem!
Mi lesz Colin szívével? Megszakad, ha megtudja az igazságot.
De…
…a Lady Whistledown az én nevem, nem az övé.
Az új neved most már Bridgerton.
Nem lehetsz mindkettő.
Sok-sok éven át…
csak arra vágytam, hogy a családod tagja legyek.
És volt, hogy bármit megért volna, hogy ismerjem Whistledownt.
Hm.
Kiélvezhetted a sikert. De ez csak pletyka. Engedd el!
Őfensége most már fogadja.
Nos, ím hát az ifjú hölgy, ki állítja, ő Lady Whistledown.
Igen, Fensége.
És miért most leplezi le önmagát?
Mert szeretném megkapni a jutalmam, Fensége.
Holmi ötezer font aprópénz lenne a nagy Lady Whistledownnak. Nem grátisz a lap,
ugyebár?
Kérem a jutalmat, hogy ne lehessen másé, mi engem illet.
Jó! Szavatartó asszony vagyok. Megkaphatja a jutalmat, amint megkapom a
legújabb számot. Azt, amelyet ma reggelre vártunk.
Bocsásson meg, Fenség! Tu-tudja…
… köröztetésem okán a régi nyomdám bezárta kapuit. De már várható a következő
-szám hamarost. -„Ismerd ellenséged!", Miss Cowper.
S én ismerem Lady Whistledownt, épp oly jól,
mint önmagamat. És az ő legfőbb erénye,
hogy igen kiváló megfigyelő.
Ön ugyan mit figyelt meg
eddig önmagán kívül?
Sok mindent!
Tegnap a Bridgerton-házban Miss Francesca és Lord Kilmartin együtt töltötte az
egész estét.
De, úgy hiszem, hogy Miss Francesca még meggyőzhető, hogy a márkit válassza.
Hmm! Mis Cowper!
Az igazi Lady Whistledown sosem kínálná nekem aranytálcán a segítségét.
S méltó ellenfél nélkül hidegen hagy,
miféle középszerű férjet választ magának Miss Francesca.
Ha Ön nem képes meggyőzni a következő számmal,
soha többé ne kerüljön elém ebben az udvarban.
Cressida! Még csak eszedbe se jusson publikálni.
Nincs más választásom, különben kivet az úri társaságból.
Apád már most kitaszított téged a társaságból.
Nem költözöm Joanna nénihez.
És ha az igazi, az igazi Lady Whistledown is újra publikál?
Ma nem adta ki a új számot. Meglehet, hogy elijesztettem. Ugyan mi mást
tehetnék? Csakis egy lapszámmal nyerhetem vissza a királyné kegyeit.
Ahhh!
Ha most publikálsz, és hírnevet szerzel mint ez a Whistledown,
senki nem akar majd elvenni.
Most sem akar elvenni senki.
Hjaj.
Én annyira örülnék, ha nálunk tartanánk a fogadást.
Hacsak nem az édesanyja szeretné megrendezni.
Ha egy gyermekem lenne, én kapva kapnék az alkalmon.
Még be sem jelentettük a kézfogónkat. Először azon legyünk túl.
Anyám kapva kapna az alkalmon, hogy ne neki kelljen megrendezni.
Ami a kézfogótok bejelentését illeti. Amíg a királynét nem győz…
Mi már ezt is megbeszéltük.
Jól tudom, hogy a királyné nem engem szánt a lányának.
Ó, csak mert kiemelt figyelmet szentelt Francescának. Mégis inkább úgy vélem,
bölcsebb lenne… ö… várni majd a szezon végéig,
és csak akkor bejelenteni. Így elszökhetünk vidékre,
tarthatjuk ott az esküvőt, és a királyné választhat másik
gyémántot az új szezon kezdetén.
Igen, csakhogy mi…
-Hm. -Ö…
…nem szeretnénk olyan soká várni. Neki látnánk már a közös otthonunknak.
Ö, beszélni kell a királynéval, ez a legbölcsebb döntés.
Nos, ha úgy érzi, készen áll rá.
Azt kérnénk, hogy te beszélj a királynéval.
Ó!
Ööö…
Üm.
Hmm. Úgy képzeltem, hogy sárga szalagot tegyünk a lépcsőkorlátokra, és
arany virágok borítsák a hintót, ami a templomtól hozza őket.
Ahh!
-Mutatós lesz, asszonyos. -Nézze!
És nekünk mi jut majd? Szekér?
Hm. Az én esküvőmön nem voltak arany virágok.
Mert a te vőlegényednek nem volt végtelen vagyon.
Két karomban viszlek, drágám.
Ó! Nekem aranyos hintó kell.
Nem értem, mire ez a kivételezés Penelope-val.
Hol van egy esküvő a gyermekváráshoz képest!
Hol van Penelope? Még mindig gyengélkedne? Penelope?
„Penelope." Hagyjál már!
LADY WHISTLEDOWN TÁRSASÁGI LAPJA
Mivel foglalatoskodsz? Hmm? Ah. Régi Whistledownokat olvasgatsz?
Még mindig nem vagyok jól.
Penelope!
Sikerült elnyerned egy nagynevű és tehetős ember vonzalmát.
Tétlenül heverészhetsz egész további életedben. De míg oltár elé nem állsz,
s meg nem kezdődik e nász, ajnároznod kell Mr.
Bridgertont, hogy úgy érezze,
nincs nála fontosabb lény e földön. Mindenben szolgálnod kell a férjedet.
Minden álmát,
minden vágyát. Legalább eleinte.
És az én álmaim?
Álmaid? A nőknek nincsenek álmaik. A nőknek férjük van.
Szerencsés esetben, ha nőként teljesítettél,
megesik, hogy amit te szeretnél, az is beteljesül általa.
Haaah!
Apád egy gyenge férfi volt, kegyetlen.
Nem vágytam másra, csak biztonságra, de még azt se tudta megadni nekem.
De lettetek nekem ti. És leghőbb vágyam volt,
hogy nektek jobb élet jusson, mint nekem adatott. És így lett.
Szerencsés vagy, Penelope. Légy hálás a sorsodért.
Hm.
Üm.
Hm?
Hm.
-Veled még enni s élvezetes. -Üm. Ez az első eset.
Üm. Ccc. Nos, ha ízlik a szakács zsemléje, a főztjét egyenesen imádni fogod.
Te most a szakácsodat ajánlgatod nekem?
A héten tartok egy kis vacsoraestet. Neked, nekem és a barátomnak, Paulnak.
Itt leszel?
Vizsgáztatsz, hogy tisztesek-e a szándékaim?
Hmm. Így is mondhatni. Hisz' én már találkoztam a családoddal.
Úgy fair, hogy te is megismerd az én szerettem.
Üm.
Ümmm!
Mennyei!
Üm. Üm.
Üm.
Ümm. Ümm.
Igyunk Lord Kilmartinra, aki hamarosan családunk tagjai közé lép, remélem. Nagy
-öröm, hogy végre velünk tartasz. -Üm.
-Részemről az öröm. -Üm.
Ahh!
Milyen vígan vagy ma este! Ennyire megszédített a szerelem?
Ah!
-Uraim! Íme, az egyik legfinomabb brandym. -Ahhh!
Ah!
-Nem hagyhatom itt az új tulajdonosnak! -Még egy? Még azt kívánjuk,
bár minden héten bezárna a klub.
Sajnos ez a legutolsó palack.
Ah.
Ááá!
Ménkűbe! Azt hittem, kijön még pár kupicányi!
Az utolsó ital önt illeti! Ünnepelje meg az utolsó estét e remek intézményben.
-Úgy érti inkább, gyászoljam el. -Üm.
-Hm. -Szánalomból nem kell ital.
Ó, ha ez a szánandónak jár, akkor nekem dukál.
Mi az?
Neked?
Jól mondtad. A szerelem úgy megszédített, hogy egy mondat nem sok, annyit nem írtam
-a héten. Kész kínszenvedés, komolyan. -Üm.
Mit kellett volna írnod?
Éppen egy kéziraton dolgozom.
Óóó! Tényleg?
Ühüm. Igen.
-Hm? -Na és miről szól?
Sajtó alá rendezem az úti naplóimat. Vagyis elvileg inkább.
Ne! Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne. Nem.
Mért? Tán neked járna?
Neked tart valamerre az életed. Míg én csak sodródom, céltalanul,
és nem látok utat magam előtt.
Mi?
És nem most vagy talán a legboldogabb?
-Ó, de! Ez biz' igaz. -Ümm.
Ez az ital nekem jár.
Hmm?
Ha jól értem a játékot, az italt az nyeri, aki mindünk közül a
-legszerencsésebb. -Ne! Nehogy elkezdj
-áradozni a kishúgunkról. -Áááá! Nehogy!
Azt akartam mondani, hogy én vagyok a legszerencsésebb,
mert megláttam még egy üveg brandyt.
-És tényleg! -Ott van! Ott van!
Igen, bizony! Óhohohó!
A sasszem!
Áh!
-Köszönöm! -Mr. Mondrich úri klubjára.
-A klubra! -A klubra!
Hjaj…
-Ah! -Hú!
-Még egy kört! -Nem, én… Nem!
Muszáj! Ezt meg kell inni!
-Kötelező! Most már családtag vagy! -Az egész üveggel!
Mostantól a bátyánk vagy!
-Ne! -Tessék! De!
Igen!
Ez hát az Úr igéje. Hála legyen az Úrnak. És most, íme, kihirdetem a házasulandókat.
Elsőként Mr. Colin Bridgertont és Miss
Penelope Featheringtont.
Első alkalommal kérdezem.
Bárkinek tudomása van oly okról vagy akadályról,
amely miatt e két ember nem egyesülhet a házasság szentségében?
Akkor az most nyilatkozzék.
Nagyszerű. Mr.
Bridgerton és Miss Featherington itt fog megesküdni három hét leteltével.
A másodikként kihirdetendő pár Lord Charles Cho és Miss Emma Kenworthy.
Második alkalommal kérdezem. Bárkinek tudomása van-e oly
okról vagy akadályról, amely miatt e két ember nem egyesülhet
a házasság szentségében? Akkor az most nyilatkozzék.
Nagyon jó.
Lord Cho és Miss Kenworthy itt fog megesküdni kettő hét múltán.
Lady Keswick! Szeretném majd bemutatni az öcsémnek.
Ezzel vége az istentiszteletnek.
És most menjetek békében, szeressétek és szolgáljátok az Urat.
Egy perc és én is megyek.
Öröm látni, hogy jól vagy.
Igen, sokkal jobban.
Három hét és hivatalosan is pár leszünk. Ha még hozzám jönnél.
Hmm.
Colin! Ez egy percig sem kérdéses.
Hmm.
Csak tudom, van valami, amit egy ideje elmondanál nekem.
Igen, van valami, amit nagyon régóta szeretnék elmondani.
Beléd szerettem az első pillanatban.
Bevallani is kínos, hogy mennyire.
Barátodnak mutattam magam, és az is voltam, de titkon szerettelek.
Mindig szerettelek, Colin.
Hmm.
Amíg élek, könyörgök azért, hogy bocsáss meg az elvesztegetett évekért.
Szükségtelen. Semmi sem tesz boldogabbá, mint ha veled vagyok.
Hah!
Te meg mit művelsz?
Táncolok a leendő nejemmel a templomban, ahol megesküszünk.
Hm.
Gyerekként neked mindent megengedtek?
Hmmm…
Témánál vagyunk!
Ö…! Öcsém!
Nővérem!
Hadd mutassam be Lady Keswicket! Találkoztatok már?
Úgy hiszem, eddig még nem.
Áhá!
Lord Anderson. Örvendek. Tudja, épp beszélni készültem va…
Részemről az öröm. A feltűnése kész szenzáció volt. Alig vártam, hogy
-megismerhessem. -Viszlát!
Nahát!
Én nem is zavarok, ismerkedjetek.
A nővérétől tudom, hogy özvegy, ahogy én.
Ahha!
-Ezt eddig nem is értettem! -Na, igen.
Óhohó!
Üdvözlöm, Eloise.
Mi újság? Mi volt, meséljen!?
Igazán remek hírt kaptam.
Ön se mondott volna mást, ugye?
Nem!
Akkor jó.
Nem. Nem is mernék!
Khm.
Tudod, ha gyónni szeretnél, be is kell menned a templomba.
Eloise, csak kiszöktem. Kérlek, ne áruld el, hogy itt vagyok!
Azt gondolnám, élvezed a figyelmet.
Nem a figyelemért léptem színre.
Akkor hát?
Talán azért, mert magányos ez a titkos lét.
És felmerült bennem, hogy netán csatlakoznál hozzám.
Csak úgy falod a betűket, s ha olvasni szeretsz,
talán szívesen segítenél nekem írni.
Cressida! Nem emlékszel, mi minden jelent meg rólam?
Hogy te miket írtál össze rólam?
Dehogynem. Bocsáss meg! Már nem tudom, miért írhattam azokat.
De együtt mindent helyrehozhatunk. Felmagasztalnánk a jellemed,
már az első számban.
Nem kívánok együtt dolgozni veled. És már a barátod sem akarok lenni. Sajnálom.
És az ok tényleg Whistledown?
Nem csoda, hogy Penelope hátat fordított neked.
Hisz' folyton csak a szád jár. Nyilván irigyled,
hogy én legalább elértem valamit az életben.
Lehet, hogy irigy vagyok Whistledownra.
Nagy sikert ért el. És míg teljes láthatatlanságban éltem,
megértettem, miért akarhat valaki ilyesmit írni.
Gratulálok a jól megérdemelt sikeredhez.
Most már biztos, hogy lányod lesz. Ez lehet az oka, hogy újabban megkopott a
-fényed. -Ezt hogy érted?
A lány babák ellopják anyjuk szépségét. Ugye te is látod, Mama?
Elbűvölő párt alkotnak! Nem igaz?
Ümm.
Nekem elbűvölő vagy, akár egy doboz bonbon.
Ühmm.
Ezek szerint jöhetnek a következő kihirdetésre is.
Igen.
Igen!
Megkértek, hogy én beszéljek a királynéval a nevükben.
Igen, inkább ön, mint ők. A királynénak produkció kell, és ők ketten… Még mindig
-hosszasan hallgatnak együtt? -Mostanában beszélgetnek is.
Ümm.
Mára elfogadtam a kettősüket. Csak aggaszt, nehogy a királyné nyomást
-gyakoroljon… -…akkor feltűnhet neki,
hogy még vannak kételyei.
Ó, azok mit sem számítanak, ha Francesca boldog.
De igen, ha a királyné megsejt valamit. Még vérszemet kap,
és ellene megy a frigynek.
Óh!
Ah!
-Áhh! -Óóóó!
-Drágám! Gyere ide! Kedvesem! -Lady Danbury!
-Olyan gyönyörű volt! -Bizony! Sőt, csodálatos!
-Ó! Káprázatos! Én mondom! -Repes a szívem.
-Akkor még nem sejtettük, hogy Colin volt. -Mit nem mond! Nahát!
A királyné trónját emeljék meg, és pontosan középen legyen,
ó, és mikor megérkezik, semmi sem takarhatja a látványt.
Élvezed a szervezést?
Ümm. Élvezem, hogy én szervezhetem a legszebb bált, amit Mayfair valaha látott.
Mm.
A zöld szalvéta is megfelelő, de egy kicsit semmitmondó.
Én inkább hajlok az ezüst felé. Az remekül passzol a tortatányérunkhoz.
Mit gondolsz, nem túlzás?
Kicsit sem! Legyen ez a legszebb esküvő, amit Mayfair valaha látott.
Ümm! Ez ám a zene füleimnek! Nos, apropó torta! Varley négyszinteset javasolt, de
ennyi sok vendégre ne adjuk alább ötnél.
Hálás vagyok, hogy vállalt ilyen rövid határidővel! Köszönöm!
Oh! Micsoda megkönnyebbülés, hogy kész van!
Ah! Miss Penelope! Mily rég nem láttam!
Csak a legutóbbi szám megérkezésekor értesültem a hírről, hogy eljegyezték.
Igen. Nagy a boldogság. És bocsásson meg, de felbolydult az életem.
Örülök a hírnek. És, majd ha kisurran cikket írni, felteszem, elmondja Mr.
-Bridgertonnak… -Hmm.
Ez az, amit még el kell mondanom. Hagyom, hogy Miss Cowper learassa a babérokat.
A kézfogómról szóló szám volt az utolsó.
Penelope! Ez a lap az élete munkája!
Nem folytathatom tovább. Szerelmi házasságot kötök, Genevieve.
Hah!
Nem szeretném kockára tenni. Mama küldött,
hogy hozzak anyagmintákat a menyasszonyi ruhámhoz.
Tudja, mi a legjobb a ruhakészítésben? Látni a nő arcát, ahogyan felragyog,
amikor felveszi az új ruhát.
Sosem tudnék lemondani erről az élményről.
De egy biztos. Megvarrom önnek a leggyönyörűbb ruhát.
Épp most rúgtak ki a klubomból!
-Miért? -Hát a lánya miatt! Mégis mi
másért? Megvonom tőle a hozományát!
-Férjuram! Akkor esélye sem marad! -Már nem érdekel! Most már úgysem
kell egy férfinak sem Londonban!
Mama, mi baj?
Mit keresel idelent? Miért nem a szobádban vagy?
Mert ott nincs íróasztal. Épp írom a Whistledownt.
Helyes!
A-az apádat ma kitették a klubból, mindezek miatt.
Megvonja tőled a hozományodat. Ötezer font a megélhetéshez kevés,
de hozományként arra talán elég lehet, hogy a kontinensről fogjunk neked férjet.
Netán vidékről. Akárkit. Meg kell,
kapnod a jutalmat, míg az igazi Whistledown nem ad ki újabb
számot. Olvasd fel, mit írtál eddig!
„Drága Olvasó! Én írok, Lady Whistledown. Ma elárulom, mit pletykálnak itt is,
ott is. Közel, s távol. Széles e vidéken.
Ez minden?
Eddig!
Óóh!
Ó, istenem!
Mama! Annyira félek!
Hm.
"…Minden szukák közül, legyenek élők vagy holtak,
a betűvető nők a legkutyábbak. Amennyiben ez igaz,
e sorok írója szeretné kimutatni a foga fehérjét. "
Találó. Hm.
Másodszülött fiú?!
Igyekszem is elnyerni a tisztes semmirekellő címet. Hm.
És esetleg szokott alkotni? Írni? Rajzolni? Vagy festeni?
Nem. Én…
Éééén…
táncolok hébe-hóba, a bálokon.
Ah.
Paul nagy művészetpártoló. Minden idejét a színháznak szenteli.
Ó, értem.
Így ismertem meg Tilley-t. Hisz' minden héten ott ül a páholyában.
Erről nem is tudtam.
Emlékszem rá,
amikor először láttam egyszer a „Sok hűhó semmiért" után ott találtam a
színpad mögött, és épp ízekre szedte a rendezőt,
amiért „kiherélte" a darabot.
Üm.
Tűrjem, hogy egy senki steril fércművé degradálja egy zseniális elme
-művét? -Kitalálom. Figyelmeztette, hogy
„jobban teszi, ha óvakodik tőle"?
-Szó szerint! -Óvakodjatok is! Mindketten!
Üm.
Italt Mr. Bridgertonnak!
Ó! Benedict.
Benedict.
Nos, Benedict! Kit leckéztetett Tilley, amikor megismerted?
Ó, ugyan…
Úgy emlékszem, egy aeronautát. Helyesebben az őt kifütyülő tömeget.
-Igazán kellemes a muzsika. Ugye? -Ümm.
Ah. Jó estét!
Áh.
Lord Kilmartin!
Megbocsát?
Jöjjön velem!
Á!
Marcus!
Hadd mutassam be neked még néhány barátomat.
Nagyon örülök!
Hölgyek! Szép estét!
Lady Keswick, Lady Gloucester, Lady Viáköszperön.
Sosem tetszett ez a szín, de rajtad pompásan áll.
Üm. Köszönöm, Mama.
Úgy csinosabb?
Te pityeregsz?
-Ó, édesem! -Ne!
Csak terhes vagyok! Köztudott, hogy a baba felnyomja… Hah! A vizet az anya szemébe.
-Ó! -Hol van daliás vőlegényed?
Óh!
-Mr. Bridgerton! -Mr. és Mrs. Mondrich! Megnyugtat a
tudat, hogy ha klubját el is vesztettük, önök rendezik majd a
szezon legkitűnőbb partijait.
Őfensége, a királyné!
Megérkezett!
Hah!
Ahogy sejtettem, merő középszerűség.
Hah!
Ó! Nahát!
Nem rossz! Ccc. Egyáltalán nem rossz.
Milyen szép.
-Mama! -Mmm?
Nem próbálsz most beszélni a királynéval?
Ö…
Hagyjuk, hadd helyezze magát kényelembe.
Inkább környékezzük meg mielőbb, mert meglehet korán visszavonul.
Talán…
Várjunk még, Francesca.
Várjunk?
-Ühüm. -No, de nincs jelen minden bálon. Ha
-ma este nem beszélünk vele, akkor… -Inkább megkérem Lady Danburyt,
szervezzen audienciát. Itt most kaotikus egy kicsit minden.
-De hisz a királyné imádja a káoszt! -Igen, de fontos, hogy
jókedvében találjuk.
-Mama! Én, én nem szeretnék várni! -Tudom, de én meg nem
szeretnék semmit elrontani.
Ugyan, hogy rontanád el? Úgy véled, nem örülne a kettősünknek?
Ö…
Én megyek, és megcsodálom azt a míves faburkolatot.
Félreértettél, Francesca. Maga a feladat ijesztő, még nekem is.
Nem most először járulnál a színe elé. Azért félsz beszélni vele, mert még mindig
-nem hiszel a választásomban?! -Ahh…
Hisz' támogattalak.
Igen, a látszat azt mutatta.
Lord Kilmartin elragadó férfi. Tudod, én csak…
Te csak mit, Mama?
Nem minden kapcsolat kell, hogy drámai és küzdelmes legyen.
Ami köztünk van, az könnyes,
és… Ez szerelem,
Mama! Ha nem is olyan szerelem,
amit te kívánsz nekem.
Én azt mondom, vidéken szebb az élet! Ugye?
Bocsássanak meg egy percre!
Állj! Én megyek utána!
Ahh!
Nem szeretnék még több vígözveggyel csacsogni.
Érdekel is, kivel beszélsz! De hogy jössz ahhoz, hogy a barátnőm után menj?
Nem te vagy az egyetlen, akinek kedves Lady Bridgerton.
Muszáj neked mindent elvenned tőlem?
Nővérem! Elég már! Bármi is az, amivel kivívtam a haragod, ki vele,
hogy végre magunk mögött hagyjuk. Ez apánk miatt van?
-Ó, és sok minden más miatt. -Haragszol, mert apánk kivételezett
velem? Arra nekem nem volt hatásom!
Mit érdekel az engem! Azért haragszom rád, mert egyszer esélyem nyílt a boldogságra,
és te elvetted tőlem!
Hogy? Mivel vettem el az esélyed a boldogságra?
Az éjjel, az esküvőm előtti éjjel kis híján
sikerült megszöknöm a házból. Azt hiszed,
nem tudok róla, hogy te voltál az, aki beárult apánknál?
Hallottam, hogy megköszönte neked!
-Soma! -Soma!
Soma!
A lánynevemen szólítasz, és azt hiszed, ezzel jóvá is tetted?
Ez a te sármod az özvegyeket talán mind megszédíti, de rám már ez nem hat.
És most, ha megbocsátasz, kérlek, megkeresem a barátnőmet.
Nem sokat forgok úri körökben. Tilley élvezi a jövés-menést. Az én ízlésemnek
-túl mesterkélt. Inkább ítélkezős. -Hah!
Elképzelni se tudom, téged mért ítélne el bárki.
Akkor Tilley nem mesélt el mindent rólunk.
Hah!
Megengedsz egy személyes kérdést?
Van értelme másmilyennek?
Nos…
Ti ketten igencsak egy húron pendültök. Meglepne, ha köztetek még sosem…?
Nem, inkább ne is válaszolj! Alighanem, a bortól bárdolatlan lettem.
Vajon a bortól lettél ily elbűvölő is?
Megyek, segítek Tilley-nek, nehogy kiboruljon a desszert miatt.
Hm. Hogyne!
A desszert tálalva!
Úgy hiszem, helyes a megérzésem.
Ez bizonyos?
-Igen. -Hah!
Haaah!
Hah! Bocsáss meg. Mi épp csak…
-… rólad beszéltünk, igen. -Hah!
Esetleg csatlakoznál hozzánk? Odafent.
Én, ööö…elfelejtettem, hogy ma este már elígérkeztem. Hah! Elnézést!
Bevallom, ez a tánc nem olyan édes, mint az a keringő a templomunkban.
Üm. Nos, akkor talán édesítsük meg ezt is kicsit.
Itt van Lady Whistledown!
EZ A NŐ MAGA AZ ÖRDÖG.
EGY SZÓT SE SZÓLJ HOZZÁ!
Egy botrány firkász a családban! El tudják képzelni?
Nahát, kevés ilyen szórakoztató bálon voltam eleddig.
Ide kéressem a hölgyet, Fenség?
Nem. Hadd vergődjék kicsit.
Nem hagyjuk, hogy elrontsa az esténket.
Igazad van.
Mit csináljunk?
Várunk. Kéretni fog a királyné. És mi emelt fővel megyünk elé.
Fogjuk a lányokat, és menjünk?
Nos, én szívesen kivárnám a végét.
Ugye most már megérti, miért csodálom őt?
Cressida Cowperként megvetem.
Viszont Lady Whistledownként szellemes írónőnek tartom.
-Áú! -Ó! Bocsáss meg! Nem szoktam
meg, hogy ennyit táncolok.
Megértelek.
Nagy hírem van számodra! Elkezdtem kézirattá szerkeszteni
az úti naplómat. A te biztatásodra.
Nahát!
A nagyrészét. Úgy döntöttem, kiveszem a személyes témákat.
Miért? Nekem attól volt élvezetes az a részlet.
Nos, az a rész már csak a tiéd.
Szívesen megszerkesztem én is. Ha szeretnéd.
Mielőtt elküldöd egy kiadónak. Annyira szeretek írni.
Már' leveleket meg ilyesmit.
Igaz, leveleidnek nincsen párja. De, ööö, be akarom bizonyítani magamnak,
hogy képes vagyok rá. És neked is. Méltó akarok lenni hozzád, Pen.
Hisz' már most is az vagy!
-Óh! -Ö, bocsánat. Úgy látom, a királyné
kérette Miss Cowpert. Talán eljött az idő, amikor szembesül tettei következményével.
Miss Cowper! Talán nem voltam elég világos: nem kívánom látni sem az
-udvarban, sem azon kívül. -Fenség!
Kapott meghívót a bálra?
Nem, Fenség!
Csak azért jöttem, hogy megajándékozzam.
Ühm!
Végre visszatért!
LADY WHISTLEDOWN TÁRSASÁGI LAPJA
Legdrágább Nyájas Olvasó! Az a mondás járja,
hogy az ördög nem alszik. Ha ez így igaz, e sorok írója valóságos angyal lehet,
lévén igen élveztem jól megérdemelt pihenőmet,
míg kivonultam az úri körökből. De nem kell aggódni! Itt vagyok!
És visszatérek egy teljes lapszámmal. Önök a nevemet talán már tudják,
de semmi kétség, én ennél többet tudok Önökről.
Üdvözlettel: Lady Whistledown avagy a továbbiakban:
Cressida Cowper
Nos, Miss Cowper, Kíváncsivá tett. Meglepett, de kíváncsivá tett.
-Beszélhetünk a… -Érdeklődve várom a holnapi
lapot. Pletykákat akarok olvasni.
És akkor visszatérünk a jutalmára.
Tényleg… Mi meg… És, és most…
Gyere velem!
Az egész az én hibám! Én győztelek meg, hogy engedd át neki Whistledownt, erre
tessék, előállt egy épkézláb írással. Ráadásul ki is adta!
Eloise, nyugalom! Szörnyet teremtettünk, Pen. S e szörnynek esküdt ellenség lettem,
s ezáltal a családom is. Veszélybe sodortam mindüket, épp, mint múlt évben.
-Az az én vétkem volt. -Nem! Felelőtlen voltam! Egy kígyót
melengettem a keblemen. És ennek a kígyónak a hatalma most már
a királynééval vetekszik.
Hiba volt a barátommá fogadni. Huh!
Eloise! Minden rendbe jön!
Hogyan?
Úgy, hogy kiadok még egy számot. Egy is elég, és hiteltelenítem Cressidát.
Ez nem csak pletyka. A Whistledownban erő van.
-Pen! Ez… -Emlékszel, mit írtam a legelső számban?
-Byront idézted. -Nem arra!
Rólam és a nővéreimről.
Három leányzó, akiket mint szánandó portékát lök
a házassági piacra ízléstelen, tapintatlan mamájuk.
A jelzőkkel kissé túlzásba estem, belátom, de… az ihlette,
hogy kiszolgáltatott voltam a saját otthonomban.
Idő előtt vezettek be a társaságba és nem lehetett szavam se.
Egyedül az írás adott esélyt, hogy hallassam a hangom.
Arra kellett volna fordítanom, hogy sorstársaim szócsöve legyek.
Ehelyett temérdek kárt okoztam vele.
Kérlek…
hadd tegyek végre jót a tollammal.
Rögvest ki kell adnod egy teljes számot.
Hogy beelőzd Cressidát.
Gyorsan! Happ-happ! Gyerünk már!
NYÁJAS OLVASÓ
Hóóó!
Elnézést a késői leadásért. Akadt némi gond a selyemszállítmánnyal.
Busásan megfizetem a sürgős munkát.
Lady Whistledownnak bármit.
Hah!
-Colin! -Te? Te vagy Whistledown?