Jag är inte alls förvånad.
-Det har inte kommit idag. Inte till nån. -Drottningen kanske har avslöjat henne.
-Jag ville ju läsa om min förlovning. -Och jag om min klänning.
Jag hade tyckt…
-Cressida Cowper? -Den blonda baktalaren!
-Tror vi verkligen att det är hon? -Det måste ju vara så!
Jag skulle nog också skriva elakt skvaller om jag var en nucka som fröken Cowper.
Hon är elak.
-Den stackars tösen har dålig uppfostran. -Hennes mor borde förskjuta henne.
-Hon är helvetesfödd. -Hon är ett geni.
Jag längtar till nästa utgåva.
Jag vill inte förolämpa djävulen genom att likna honom vid Cressida Cowper.
Den ena är en lögnerska och bedragerska, en demon av högsta klass,
och den andra känner inte undertecknad.
Du har besök.
-Pen. -Colin.
Mår du bra? Jag har varit orolig.
Jag mår ganska bra.
Men jag vill inte smitta dig med något.
Jag vill inte vara någon annanstans.
Jag vet att du har något du vill berätta för mig.
Men jag väntar gärna tills du är redo att berätta
vad det än är du känner.
Jag kan inte tala om det nu, men det var inte något du gjorde.
Det var Cressida Cowper och hennes vansinniga påstående.
Det är anmärkningsvärt. Efter allt elakt hon har skrivit om oss
så avslöjar hon sig på vår fest.
Det är likt henne att ta det som inte är hennes.
Tror du att det är hon?
Jag hade trott att lady Whistledown var… smartare, kanske.
Nu ska du få vila.
Men innan jag går har jag något åt dig.
Juveleraren blev precis klar.
Åh, Colin, vad vacker!
Och ändå bara hälften så vacker som du.
-Vad är det för bläck? Har du skrivit? -Ja. Brev.
Brev om våra glada nyheter.
Så klart.
Du ska få fortsätta då.
Adjö, fröken Featherington.
För tillfället.
Jag lovade lord Greer en debutantbrud, inte en skvallerskribent.
-Han vill inte gifta sig längre. -Är det sant?
Det är inget att le för, flicka.
Om du tror att du kan fortsätta arbeta under mitt tak
och befläcka mitt goda namn, så tar du verkligen fel.
Du ska få flytta till tant Jo.
Pappa, så kan du inte göra. Hon bor ju i Wales.
Just det. Där kan du skriva skvaller om fåren.
Cressida, ta tillbaka det du sa.
Vi kan säga att Bridgertons gav dig för mycket vin,
och du blev lite till dig.
Tror du mig inte?
Jag känner min dotter.
Lady Whistledown är en skarpsinnig skribent.
Du har många gåvor, men intelligens är inte en av dem.
Fröken Cressida Cowper,
ni är kallad till palatset av Hennes Majestät Drottningen.
Vi har något att berätta för er, lady Danbury.
-Vi ska sälja klubben. -Det var goda nyheter.
Det gläder mig när folk följer mina råd. Och det är rätt beslut, herr Mondrich.
Hennes Majestäts vrede är riktad åt annat håll nu,
men den kan när som helst vända.
Vi vill så klart inte utmärka oss genom att bryta mot reglerna.
Struntprat!
Ni måste försöka utmärka er, och på bästa möjliga sätt:
Genom att anordna en bal.
Det är en sak att följa reglerna,
men om ni vill vinna spelet måste ni ta ledningen.
Annars står ni för alltid i försvarsposition.
Men…
Vi är ju bra med gäster.
Lord Anderson.
Lady Bridgerton. Ursäkta att jag stör. Jag råkade glömma min…
…hatt.
Tack.
Var ni bara…
…i krokarna?
Ja, jag kunde ju ha skickat en betjänt att hämta den, inte sant?
Men då hade jag inte fått se er igen
och tacka er för den trevliga kvällen.
Det blev en anmärkningsvärd kväll, inte sant?
Hur mår ni idag?
Lite ont i huvudet, men annars bra.
Hur mår ni?
Lade ni märke till kylan mellan mig och min syster?
Kanske det. Men det är inte min sak.
Vi kommer nog över det. Barndomens missnöjen kan dröja sig kvar.
-Min syster var förstfödd. -Men ni var den första pojken.
Men vi är vuxna nu. Vi måste kunna gå vidare.
-Jag tror nog att ni kan det. -Tack.
Ta nu hand om er huvudvärk. Jag hoppas att vi ses snart.
Det gör jag också.
Du älskar de rosa.
Jag älskar färgen rosa, men jag gillar chokladmakroner.
-Jag sa att jag vill ha de här. -Nej, du får inte ta två!
Du har redan ätit tre.
-Nej! -Jag såg dig smyga ner.
-Jag har inte fått någon. -Gregory såg dig.
Varför ljuger du?
-Jag ljuger inte. -Jo.
-Gregory! -Vad? Jag gillar också choklad.
Jag har inte…
-Jag… -Jag har en lösning.
-Varför inte nu? -Er familj har ju annat för sig.
-Lägg tillbaka dem. Sluta. -Kan ni inte bara dela på dem?
-De är alltid så här. Ni måste avbryta. -De kommer inte att höra.
-…tre i morse. -Det har jag inte!
Se här. Ursäkta!
Jag har fått böldpest, och nu har ni alla blivit smittade.
-Jag har inte fått… -Tre banan eller en choklad?
-Glöm det. -Vad elakt.
-Nu är ni oresonliga. -Snälla!
Gregory, du kan inte… Varför lägger du dig i?
Då så.
-De med choklad… -Snälla!
Familjen!
Tack.
John har något litet att meddela å våra vägnar.
Väldigt litet.
Vi ska gifta oss.
Gratulerar!
Mycket bra.
Du får den sista makronen.
Du kommer att bli så vacker som brud.
Lika vacker som Daphne och Kate…och Penelope.
Jag är så lycklig. Ni är ett vackert par.
Tack, mamma.
Vi måste gå till sömmerskan och se på din klänning.
Allt har sin tid.
Surar du för chokladmakronen?
Visste du att hon var Whistledown?
Har du talat med Penelope?
Ja. Hon är utom sig efter fröken Cowpers erkännande.
Säg att du inte visste det.
Nej.
Inte om Cressida.
Vår vänskap höll på att härskna, men det var nog sista droppen.
Det hoppas jag.
Du skulle nog inte ha blivit vän med henne om du visste det,
med tanke på allt hon har skrivit.
Du har varit så arg på Whistledown. Vad ska du göra nu?
En del av mig vill marschera till hennes hus med högaffel.
Om du ville det skulle jag göra det.
Men med allt som har försiggått på sistone har jag nog blivit lite mjukare.
Allt med Penelope?
Jag vet att du inte vill höra, men det är otroligt hur snabbt en person
kan bli det enda som räknas.
Det enda jag bryr mig om nu är hennes välbefinnande…och vår framtid.
Jag kan kanske få lady Whistledown att aldrig kunna skada oss igen.
Ska du tala med fröken Cowper?
Med skribenten själv.
EN BEDRAGERSKA. EN CHARLATAN.
Jag skulle just berätta.
Men du lät bli.
Och när det väl gällde…lät jag också bli.
Jag såg hur förstörd Colin skulle bli.
När jag har fått ut den här utgåvan ska jag berätta.
Nej.
Av någon anledning anser min bror att han älskar dig.
Om han visste att det var du som skrev om mig, oss, Marina…
Om han visste hur länge jag hållit det hemligt…
Varför berätta, när det bästa vore att du lade ner pennan?
Jag kan inte sluta. Speciellt inte nu.
Jo, nu kan du ju slippa undan.
Du menar inte…
Även om Cressidas uppvisning var dåraktig har hon gjort dig en tjänst.
Hon kan inte skriva något övertygande. Låt bladet dö med hennes namn.
Eloise, jag har jobbat för hårt under för lång tid.
Jag vägrar att låta Cressida få äran för det.
-Det skulle krossa mitt hjärta! -Colin då?
-Sanningen skulle krossa hans. -Men…
Lady Whistledown är mitt namn, inte hennes.
Ditt namn är snart Bridgerton.
Du kan inte ha båda.
Nästan hela mitt liv…
…ville jag inget mer än att få bli en av er.
Och jag ville bara avslöja lady Whistledown.
Det var bra så länge det varade. Men det är bara skvaller.
Släpp det.
Hennes Majestät väntar.
Det här är alltså den unga damen som påstår sig vara lady Whistledown.
Ja, Ers Majestät.
Varför erkände du just nu?
Jag vill ha min belöning, Ers Majestät.
Futtiga femtusen pund betyder väl inget för lady Whistledown?
Du tar väl betalt?
Bara så att ingen annan tar det som är mitt.
Jag står vid mitt ord.
Du ska få din belöning så snart jag får din nästa utgåva.
Den som skulle ha kommit i morse.
Förlåt mig, Ers Majestät. Ni förstår…
När belöningen utlystes blev min förläggare orolig.
Men min nästa utgåva kommer…väldigt snart.
"Känn din fiende", fröken Cowper.
Jag känner lady Whistledown lika väl som mig själv.
Hennes största styrka är att hon observerar.
Vad har du observerat i ditt liv mer än dig själv?
Jag observerar.
Igår kväll observerade jag fröken Francesca och lord Kilmartin.
De tillbringade hela kvällen tillsammans.
Men det finns säkert ännu tid att få fröken Francesca att välja markisen.
Fröken Cowper, den äkta lady Whistledown skulle aldrig erbjuda sin hjälp så lätt.
Utan en värdig motståndare,
struntar jag blankt i vilken medelmåtta fröken Francesca väljer till sin make.
Om du inte kan ge ut ett övertygande blad,
vill jag aldrig se dig i mitt palats igen.
Cressida.
Jag förbjuder dig att försöka publicera.
Jag har inget val. Hon kommer att bannlysa mig.
-Din far har redan bannlyst dig. -Jag flyttar inte till tant Joanna.
Vad händer när den riktiga Whistledown skriver igen?
Hon gjorde det inte i morse. Jag kanske skrämde henne.
Vad ska jag annars göra?
Det kan vara min enda chans att bli accepterad igen.
Om du befäster ditt rykte som Whistledown kommer ingen att gifta sig med dig.
Ingen gifter sig med mig som det är.
Jag skulle gärna ha bröllopsfrukosten här,
om inte er mor vill anordna den, lord Kilmartin.
Om jag bara hade ett barn skulle jag kanske slåss för det.
Vi har inte tillkännagivit förlovningen. Vi tar det först.
Det enda min mor skulle slåss för är att slippa vara värdinna.
Vi borde tala om tillkännagivandet.
-Vad gäller drottningen… -Vi har redan diskuterat det.
Jag vet att jag inte var drottningens första val åt er dotter.
Bara för att hon gav Francesca så mycket uppmärksamhet.
Jag tror bara att det är klokt att vänta
till slutet av säsongen innan ni tillkännager era avsikter.
Då kan vi smita ut till landet för bröllopet
och drottningen kan välja en ny diamant nästa år.
Det är bara det…
Vi vill inte vänta så länge.
Vi vill börja skapa vårt nya hem.
Vi tycker att det vore klokast att tala med drottningen.
Om ni tror att ni klarar det.
Vi vill gärna att du ska tala med drottningen.
Jag tycker att vi ska ha gula band längs alla räcken.
Och förgyllda blommor över hela vagnen som tar dem från kyrkan till mottagningen.
Smakfullt, frun.
Vad ska vi åka i? En åsnekärra?
-Jag fick minsann inga förgyllda blommor. -Din man hade inga obegränsade tillgångar.
Jag bär dig, min kära.
Hellre en förgylld vagn.
Varför ska Penelope ha allt det här?
Bröllop är väl inte lika viktiga som graviditeter?
Var är Penelope? Hon kan inte vara sjuk fortfarande.
Penelope?
"Penelope."
LADY WHISTLEDOWNS SOCIETETSBLAD
Vad gör du här uppe?
-Läser du gamla societetsblad? -Jag mår fortfarande inte bra.
Penelope.
Du har lyckats fånga en man med ett stort namn och en stor förmögenhet.
Du kan göra ingenting resten av livet.
Men innan du har gått altargången och etablerat äktenskapet
är det din plikt att få herr Bridgerton att känna sig som världens viktigaste.
Du måste följa din makes minsta vink.
Det han drömmer om, det han önskar sig.
Åtminstone i början.
Mina drömmar då?
Vilka drömmar?
Kvinnor har inte drömmar.
De har makar.
Om du har tur och utför din roll väl,
kan det du önskar dig bli sant… genom honom.
Din far kunde vara elak. Han var svag.
Jag valde honom för tryggheten, och inte ens det kunde han ge mig.
Men han gav mig mina döttrar.
Och det jag alltid har önskat mest av allt är att ni ska få det bättre än jag.
Och det har ni.
Du är lyckligt lottad, Penelope. Ta inte det för givet.
-Det är trevligt att äta med dig. -För första gången.
Om du gillar min kokerskas scones, skulle du nog älska allt hon gör.
Försöker du få mig att ta din kokerska istället?
Jag ska ha middagsbjudning i veckan.
För dig, mig och min goda vän Paul. Kommer du?
Ska mina avsikter med dig granskas?
Något åt det hållet.
Jag har ju träffat din familj, så du ska väl få träffa mina närstående?
Utsökt.
Du…
Oj.
Skål, lord Kilmartin, för att ni ska bli en del av vår familj snart, hoppas jag.
-Vilket nöje att ha er här. -Nöjet är på min sida.
Du verkar vara på gott humör. Har du blivit korkad av kärleken?
Mina herrar! En av mina finaste konjaksflaskor.
-Den kan jag inte ge den nya ägaren. -En till? Kan du stänga varje vecka?
Det är tyvärr den sista.
Jäklar. Jag trodde att det fanns några glas kvar.
Det måste vara ditt glas, för att fira din sista kväll som ägare här.
För att sörja den sista kvällen? Jag vill inte ha nåt medömkansglas.
Jag kanske borde ha medömkansglaset.
Vad är det?
-Du? -Du har rätt.
Kärleken har gjort mig så korkad att jag inte kan skriva en mening.
Det är rena tortyren.
Vad behöver du skriva?
Jag skriver på ett manuskript.
-Gör du? -Ja.
-Vad handlar det om? -Jag redigerar min reseberättelse.
-Eller jag borde göra det. -Nej, nej, nej!
-Va? Ska du ha det? -Du har ju en riktning i ditt liv.
Jag svävar runt utan syfte eller någon väg framåt.
Va?
Och är du inte lyckligare än någonsin?
-Jo, det stämmer faktiskt. -Jag borde nog få glaset.
Om jag har förstått rätt, att vinnaren är den som är lyckligast lottad.
Nej, säg inte något sentimentalt om vår syster.
Jag skulle säga att jag är lyckligast lottad
eftersom jag har fått syn på en flaska till.
-Det har han! -Det har han!
Ser man på!
-Hököga. -Ja.
Härligt.
Tack.
-Skål för herr Mondrichs fina klubb. -Skål för klubben.
-Oj. -En till.
-Vi måste dricka upp. -Du måste. Du hör till familjen.
Det räcker till ett till.
Så löd Herrens ord.
Tacka Gud.
Idag…
…kungör jag lysningen
mellan herr Colin Bridgerton och fröken Penelope Featherington.
Det här är första frågan.
Om någon här känner till något hinder
för dessa två att ingå heligt äktenskap…
…skall ni anmäla det nu.
Då så.
Herr Bridgerton och fröken Featherington
skall vigas här om tre veckor.
Idag kungör jag också lysningen
mellan lord Charles Cho och fröken Emma Kenworthy.
Det här är andra gången jag frågar.
Om någon här känner till något hinder
för dessa två att ingå heligt äktenskap skall ni anmäla det nu.
Då så.
Lord Cho och fröken Kenworthy skall vigas här om två veckor.
Det är slutet på min talan idag.
Gå i frid för att älska och tjäna Herren.
Jag kommer snart.
-Fint att se att du mår bättre. -Ja, det gör jag.
Snart är vi gifta på riktigt.
-Om du fortfarande vill ha mig? -Hur skulle jag inte vilja det?
Jag vet att du har något som du vill berätta för mig.
Jag har faktiskt något jag har velat säga väldigt länge.
Att jag har älskat dig sedan den första gången vi sågs.
Det är pinsamt länge.
Jag låtsades att jag var din vän, eller det var jag men…
Jag älskade dig i hemlighet.
Jag har alltid älskat dig, Colin.
Jag ska tillbringa resten av livet
med att be om ursäkt för att jag inte såg dig förr.
Det behöver du inte.
Ingenting i hela världen gör mig lyckligare än du.
-Colin, vad gör du? -Dansar.
Med min blivande hustru i kyrkan där vi ska gifta oss.
Fick du aldrig stryk som barn?
Bror?
Syster.
Får jag presentera lady Keswick. Har ni träffats?
Det tror jag inte att vi har. Lord Anderson. Angenämt.
-Jag skulle just tala med… -Nöjet är på min sida.
Alla talar om er ankomst. Jag har sett fram emot att träffa er.
Ni ska få lära känna varandra ifred.
Er syster berättar att ni är änkling, som jag.
Tja…
Nej, nej…
Vill du be om syndernas förlåtelse måste du göra det i kyrkan.
-Jag smet ut, berätta inte att jag är här. -Du som älskar uppmärksamhet.
-Det var inte därför jag erkände. -Varför då?
Kanske för att det är ensamt att bära på hemligheter.
Jag undrade om du kanske ville slå dig samman med mig?
Du tycker ju om ord. Att läsa i alla fall. Du kanske vill hjälpa mig att skriva.
Minns du inte det som skrevs om mig förra året?
Vad du själv skrev i Whistledown?
Jovisst.
Förlåt mig. Jag vet inte varför jag skrev det.
Men vi kan rätta till det, med fina ord om dig i vår första utgåva.
Jag vill inte samarbeta med dig, och kan inte vara vän med dig längre.
Förlåt.
Är det för Whistledown?
Inte undra på att Penelope övergav dig.
Det enda du gör är pratar.
Du är bara avundsjuk på att jag har blivit någonting.
Jag kanske är avundsjuk på Whistledown. Det är ganska imponerande.
Efter att ha varit ganska osynlig en hel säsong
förstår jag nästan varför man skriver sånt.
Gratulerar till din surt förvärvade framgång.
Ditt barn är nog en flicka. Det är därför du har saknat glans på sistone.
Vad menar du?
Det sägs att flickebarn stjäl ens skönhet. Ser inte du det, mamma?
De är ett så charmerande par, inte sant?
Du är charmerande som en ask choklad.
-Ni kommer väl till nästa lysning också? -Ja.
De vill att jag ska tala med drottningen.
Ja, gör det du. Hon lär förvänta sig en föreställning.
Och de där två… Sitter de fortfarande tysta tillsammans?
De pratar mer nu. Jag respekterar deras parti.
Jag är orolig om drottningen pressar för hårt…
Att hon ser att du tvivlar lite fortfarande?
Det är ovidkommande om Francesca är lycklig.
Inte om drottningen märker det. Det kan få henne att motsätta sig dem.
Åh, kom kära du.
-Var det inte underbart? -Det var enastående!
På sätt och vis sluter portiken in utsikten från torget. Det är fiffigt.
Drottningens tron måste stå högre, mellan fönstren.
Inget får skymma hennes sikt på vägen in.
Har du roligt?
Det ska bli roligt att hålla den bästa balen Mayfair har skådat.
De gröna servetterna är fina, men de är lite lågmälda.
Jag tycker att vi ska ta silver.
De passar bra med tårtfaten. Eller är de överdrivna?
Aldrig. Låt oss planera det bästa bröllop Mayfair har skådat.
Det låter som ljuv musik i mina öron.
Till tårtan föreslog Varley fyra lager, men med vår gästlista måste vi ha fem…
Tack så mycket, madam Delacroix. Det gick fort.
Fröken Penelope! Det var allt för längesedan.
Det var inte förrän budpojken gav mig ert senaste blad
som jag hörde om er förlovning.
Ja. Jag är väldigt lycklig.
-Förlåt. Det har varit kaotiskt. -Jag är glad för er skull.
Och när ni smyger ut för att skriva så säger ni väl till herr Bridgerton…
Det är det jag ville tala om. Jag låter fröken Cowper ta äran för bladet.
Utgåvan om förlovningen blir min sista.
-Penelope, bladet är ju ditt livsverk. -Jag kan inte skriva längre.
Jag ska gifta mig av kärlek. Det är inget jag vill ta för givet.
Mamma bad mig hämta tygprover till min brudklänning.
Vet du vad det bästa är med att vara sömmerska?
Det är att se hur en kvinna skiner när hon får på sig en ny klänning.
Den känslan skulle jag aldrig ge upp.
Hur som helst…
Nu ska vi skapa den vackraste klänningen.
Jag blev just utslängd från min klubb.
-Varför? -På grund av din dotter!
Vad tror du? Jag drar in hennes hemgift.
-Då blir hon helt utan utsikter. -Det struntar jag i.
Ingen i London kommer att vilja ha henne.
Mamma, vad står på?
Vad gör du här? Varför är du inte på ditt rum?
Jag har inget skrivbord. Jag skriver ett blad.
Bra.
Din far blev just utslängd från sin klubb på grund av allt det här.
Han drar in din hemgift.
Fem tusen pund är inte mycket att leva på,
men som hemgift kan det kanske räcka till att locka en man från kontinenten.
Eller från landet.
Någon.
Vi måste ha belöningen
innan den riktiga Whistledown publicerar igen. Läs vad du har skrivit.
"Kära läsare, det är jag, Lady Whistledown."
"Jag har mycket skvaller från många länder."
"När och fjärran, fjärran och vitt."
Är det allt?
Än så länge.
Kära nån.
Mamma… Jag är rädd.
LADY WHISTLEDOWNS SOCIETETSBLAD
"Av alla hyndor såväl döda som levande, är kvinnor som skriver de värsta."
"Om det är sant, vill undertecknad blotta tänderna."
Fyndigt.
Är ni andra sonen?
Jag gör mitt bästa för att behålla mitt rykte som odåga.
Har ni några kreativa intressen?
Skriver ni? Eller ritar? Eller målar?
Nej. Jag…
Jag…
…dansar ibland på fester.
Paul är konstmecenat. Han arbetar mycket med teatern.
-Jag förstår. -Det var så vi möttes.
-Hon går ju varje vecka. -Det visste jag inte.
Jag glömmer aldrig vårt möte. Det var efter Mycket väsen för ingenting.
Jag kom in bakom kulisserna
och där stod hon och skrek att regissören hade censurerat pjäsen.
Ska jag stå ut med en dumskalles förvanskande sanering av ett storverk?
Får jag gissa?
Sa hon att ni skulle vara rädd för henne?
-Just det. -Det ska ni vara också!
-Herr Bridgerton har tomt glas. -Benedict.
Benedict.
Nå, Benedict.
-Vem läxade Tilley upp när ni möttes? -Det var visst en aeronaut.
Eller snarare de som häcklade honom.
Det är angenäm musik ikväll, inte sant?
-God kväll. -Lord Kilmartin.
Marcus.
Några fler väninnor som jag vill att du ska träffa.
Angenämt.
Mina damer, god kväll.
Lady Keswick, lady Gloucester och lady Vikaspuri.
Jag har aldrig gillat den färgen, men den klär dig.
Tack, mamma.
Jättefint.
Gråter du?
-Min söta. -Nej. Jag är ju med barn.
Alla vet att bebisar kan trycka upp vatten till ögonen.
Var är din stilige fästman?
-Herr Bridgerton. -Herr och fru Mondrich.
Det är en tröst att veta att när vi inte har er klubb
kan ni åtminstone anordna säsongens underbaraste fester.
Hennes Majestät Drottningen.
Hon är här.
Som jag trodde. Inte mer än torftigt.
Inte illa. Inte alls illa.
Mamma? Ska du försöka tala med drottningen nu?
Låt henne komma tillrätta först.
Vi kanske ska försöka nu om hon skulle gå härifrån tidigt.
Jag…
Vi väntar, Francesca.
Vänta? Hon kommer inte på alla baler. Om vi inte gör det ikväll…
Jag ska be lady Danbury om att få audiens.
-Det är bara lite kaotiskt just nu. -Drottningen gillar ju kaos.
Vi måste försäkra oss om att hon är på gott humör.
-Mamma, jag vill inte vänta. -Jag vet, men jag vill inte förstöra nåt.
Hur skulle du kunna göra det?
Skulle hon inte bli glad för oss?
Jag ska gå och titta på den mycket fina boaseringen.
Det är inte det, Francesca.
-Det är skrämmande för mig också. -Du har talat med drottningen förut.
Du är rädd att förstöra det för att du inte tror på vårt parti.
Jag har stöttat dig.
Ditt stöd har varit oengagerat.
Lord Kilmartin är förtjusande.
-Jag bara… -Bara vad, mamma?
Inte alla förhållanden behöver vara dramatiska och svårvunna.
Det John och jag har är enkelt och… Jag älskar honom, mamma.
Även om det inte är kärleken du vill se.
-Jag tycker mycket om landet. -Ursäkta mig ett ögonblick.
Jag…går efter henne.
-Jag vill inte tala med fler fina änkor. -Tala med vem du vill.
Men det är inte din sak att gå efter min vän.
-Du är inte den enda som tycker om henne. -Måste du ta allt från mig?
Syster… Nu räcker det.
Berätta vad jag har gjort för att förtjäna denna vrede,
så att vi kan klara ut det.
-Handlar det om far? -Det handlar om mycket.
Det handlar om att jag var fars favorit. Det kunde inte jag hjälpa.
Det struntar väl jag i!
Det handlar om att jag hade en chans att bli lycklig,
och du tog den från mig.
Hur gjorde jag det?
Natten innan jag skulle gifta mig lyckades jag nästan fly till friheten.
Tror du inte att jag vet att det var du som skvallrade till far?
Jag hörde honom tacka dig.
-Soma… -Soma!
Soma…
Tror du att du kan kalla mig vid mitt första namn och glömma allt?
Din charm kanske fungerar på societetens alla änkor,
men mig rör den inte.
Om du nu ursäktar mig…
…ska jag leta reda på min väninna.
Jag är inte mycket i societeten. Tilley gillar att titta in och ut.
Jag tycker att det är för pretentiöst. Fördömande, till och med.
Vad skulle någon ha att döma dig för?
Då har Tilley inte berättat allt för dig.
-Får jag ställa en personlig fråga? -De enda värda att ställa.
Du och lady Arnold kommer så bra överens.
Det förvånar mig att ni aldrig…
Svara inte, förresten. Vinet har visst gjort mig oförskämd.
Vinet har också gjort dig väldigt charmerande.
Jag ska se till att Tilley inte har fått spel över desserten.
Gör det.
Det är efterrätt.
Jag tror att mina misstankar stämmer.
-Är du säker? -Ja.
-Förlåt oss. Vi bara… -Vi pratade faktiskt om dig.
Skulle du vilja vara med oss?
På övervåningen.
Jag…
Jag hade glömt bort att jag behöver vara nånstans.
Förlåt mig.
Den här dansen går inte upp mot
en privat vals i kyrkan där vi ska gifta oss.
Vi kanske får liva upp den lite.
Det är lady Whistledown!
Hon är djävulen själv. Tala inte med henne.
En skandalskribent till dotter. Kan ni tänka er?
Det här lär bli en underhållande fest.
-Ska jag ta hit henne, Ers Majestät? -Nej.
Låt henne våndas lite.
-Hon ska inte få förstöra vår kväll. -Du har rätt.
Vad gör vi nu?
Vi väntar på att drottningen kallar på oss och håller huvudena högt.
Ska vi ta våra döttrar och gå?
Jag vill nog gärna se vad som händer.
Förstår du nu varför jag tycker om henne?
Jag avskyr Cressida Cowper,
men som lady Whistledown är hon en skicklig skribent.
Ursäkta.
-Jag är inte van att dansa så mycket. -Det gör ingenting.
Jag ville berätta att jag redigerar min resedagbok till ett manuskript.
-Som du uppmuntrade mig till. -Jaså?
Det är nästan klart. Jag har några… personliga delar att ta bort.
Varför? Det var det bästa i den delen jag läste.
De delarna är bara för dig.
Jag kan hjälpa dig att redigera.
Om du vill.
Innan du skickar dem till förläggaren. Jag tycker ju om att skriva.
-Brev och sånt där. -Du skriver bättre brev än någon annan.
Men jag vill nog bevisa för mig själv att jag klarar det.
Och för dig. Jag vill vara dig värdig, Pen.
Det är klart att du är.
Förlåt mig. Drottningen har visst kallat på fröken Cowper.
Nu kanske Whistledown äntligen får stå till svars.
Fröken Cowper, jag borde nog ha varit tydligare.
Jag vill varken se dig på palatset eller någon annanstans.
-Ers Majestät… -Är du inbjuden?
Nej, Ers Majestät.
Jag ville bara ge er en gåva.
Hon är tillbaka!
LADY WHISTLEDOWNS SOCIETETSBLAD
Högst ärade läsare.
Det finns ingen vila för de ogudaktiga, sägs det.
Om det är sant måste undertecknad vara ganska gudaktig,
för jag har åtnjutit en välbehövlig respit från att observera er alla.
Men oroa er inte. Jag är tillbaka, och kommer snart igen med en hel utgåva.
Ni må känna mitt namn, men hys inga tvivel,
jag känner er ännu bättre.
Högaktningsfullt, lady Whistledown.
Eller som ni nu vet, Cressida Cowper.
Ser man på, fröken Cowper. Vad spännande.
Överraskande, men spännande.
-Kan vi diskutera… -Jag ser fram emot morgondagens utgåva.
Jag vill läsa skvaller.
Sen kan vi diskutera belöningen.
Hon är… Vi har… Och nu…
Kom.
Allt är mitt fel. Jag bad dig att låta henne ta namnet,
och nu har hon lyckats skriva ihop och publicera något.
-Andas. -Vi har skapat ett monster, Pen.
Hon har en konflikt med mig och därmed min familj.
Jag har utsatt dem för fara igen.
-Det var mitt fel. -Nej. Jag var vårdslös.
Och nu hände det igen. Jag bjöd in ormen till vårt hem.
Hon är nu nästan lika mäktig som drottningen.
Jag borde aldrig ha blivit vän med henne.
-Eloise, det löser sig. -Hur?
Jag ska skriva igen.
Med en utgåva kan jag få folk att misstro Cressida.
Det är inte bara skvaller.
Whistledown är makt.
-Pen… -Minns du vad jag skrev i första bladet?
-Du citerade Byron. -Inte det.
Om mig och mina systrar.
"Tre fröknar har knuffats ut på äktenskapsmarknaden
som sorgliga suggor av sin smaklösa, taktlösa mamma."
Det var lite mycket med allitterationen,
men jag började skriva för att jag kände mig maktlös.
Jag tvingades debutera tidigt, och hade inget att säga till om.
Att skriva var mitt enda sätt att få en röst.
Jag borde ha använt bladet till att ge röst åt andra utan röst.
Jag har gjort stor skada med min penna.
Snälla…
Låt mig göra något gott med den.
Du måste ge ut ett blad med en gång.
Innan Cressida gör det.
…ÄRADE LÄSARE…
Ursäkta den sena beställningen. Det blev lite fel med silkesleveransen.
Ni ska få betalt för brådskan.
Vad som helst för lady Whistledown.
Colin.
Är du…lady Whistledown?
Undertexter: Sara Palmer