Dig? Er du lady Whistledown?
-Colin… -Benægt det ikke.
Jeg hørte dig tale med trykkeren.
Tænk, at jeg fulgte efter dig, fordi jeg var urolig for dig,
rædselsslagen for, at kusken havde bortført dig hertil.
Men du vidste, hvad du gjorde, for du udgav aftenens nummer.
-Ikke aftenens nummer. -Men de andre?
Har du ikke været lady Whistledown hele tiden?
Alle de løgne… du har bildt mig ind.
Alt det, du har skrevet om mig og min familie.
-Stop. -Jeg vidste, der var noget galt.
Dum som jeg var, bebrejdede jeg mig selv, som om jeg ikke var din kærlighed værdig.
Men det er dig, som handler forkert.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Køb Whistledown! Whistledown!
Whistledown!
Kære ædle læser.
Hvis De troede, at afsløringen af min identitet ville gøre mig tavs,
så tro om igen.
Nu har jeg aldrig!
Jeg frygter intet, da De nu ved, at jeg skriver
fra et af Mayfairs mest respektable huse.
Intet hus er perfekt, selv om nogle hævder at være det.
Tag nu Bridgerton House med dets strålende omdømme.
Denne skribent spørger sig selv, hvad der virkelig foregår i det skjulte.
Må vi læse det?
Nej.
Det er en kendt sag, at lady Violet Bridgerton
lovpriser inklinationspartier.
Men forklarer kærlighed,
hvorfor flere af hendes børn er blevet forlovet i huj og hast?
Måske forveksler familien kærlighed med begær.
Der er også det faktum, at der er rigtig mange Bridgerton-børn.
Har nogen undret sig over det? For det har denne skribent.
Måske er nogle af dem af tvivlsom æt.
Hun er fuld af løgn!
-Whistledown er kommet. -Ja, desværre, mrs. Wilson.
Et andet Whistledown.
Gregory, lad mig se!
Javel.
Gudskelov.
Kære ædle læser.
Det lader til, at nogen har udgivet sig for at være mig,
så jeg kan ikke længere se stiltiende til.
Denne skribent vil ikke fordømme, hvad man gør af desperation.
Men selv om jeg viderebringer sladder, fortæller jeg altid sandheden,
og jeg tolererer ikke løgne.
Cressida Cowper er denne skribent ikke.
Var hun mig, havde hun fortalt om den store gæld,
lord Blackburn nægter at betale til lord Samson i denne uge.
Eller at mrs. Newham afskedigede sin pige i går,
fordi hun bad om at få en dag fri.
Jeg vil ikke nævne de små grusomheder, mr. Davidsons hustru dagligt må udholde.
Men det har jeg vist lige gjort.
Alt dette for at minde Dem om, at denne skribent,
den sande lady Whistledown, altid er opmærksom.
Det burde miss Cowper nok være bedre til.
Du bliver her, til faster Joanna kommer for at hente dig.
Indtil da må du ikke forlade lokalet.
I sandhed Deres ærbødige lady Whistledown.
Det er godt, at miss Cowpers Whistledown-ståhej er forbi,
så alle kan koncentrere sig om vores kommende bryllup.
Alle øjne i det fine selskab skal være rettet mod dig.
Hvor mange øjne er der mon i det fine selskab?
Dobbelt så mange som personer, vil jeg tro.
Siden Penelopes forlovelse har Prudence ikke kaldt mig
en dosmer, et fæhoved eller dum som en gås.
-Jeg begynder at tro, jeg er klog. -Det er du, min egen.
Jeg mener, at der er noget galt med hende.
Det er sandt.
Når jeg vil tage hendes hånd,
slår hun mig ikke nær så hårdt over fingrene.
Den fornemmeste bryllupsmorgenmad i Mayfair nogensinde.
Den bliver vores triumf, Penelope.
-Glæder du dig ikke? -Undskyld mig.
Er du nu tilhænger af Whistledown igen?
-Det er et ypperligt nummer. -Måske skulle jeg adsprede mig med det.
-Goddag. -Goddag, Penelope.
Jeg vil læse det…
…derovre.
Pen, du gjorde det. Cressida er bragt i vanry.
Utroligt nok er jeg glad for, du udgiver igen.
Han ved det.
Colin fulgte efter mig i går.
Hvordan har han det?
Han er rasende.
Vi gifter os, hvis han vil have mig, men han vil næppe tale til mig.
Jeg er aldeles rådvild.
Jeg kan ikke hjælpe dig, Pen.
Tak for alt, du har gjort for mig, men jeg er i klemme mellem dig og Colin.
-Det har jeg nok altid været. -Nej.
-Du mødte Colin først. -Det var bare forgabelse.
Det udviklede sig til et venskab, men…
…du er den bedste ven, jeg har haft.
Det var rædsomt at undvære dig i sæsonen.
Jeg kan ikke bære tanken om at miste dig.
Hverken ham eller dig.
Jeg forstår dig.
Det er mit eget problem. Undskyld.
Held og lykke.
Du var heldig, at lady Whistledown udgav på det tidspunkt.
Tak. Hvilken frækhed af det Cowper-pigebarn.
Krisen er afværget.
Men nu må jeg afværge den næste.
Tror du, jeg kan få foretræde for dronningen i denne uge?
Hun er i dårligt humør.
Jeg fraråder at tale med Hendes Majestæt om Francesca og lord Kilmartin nu.
Hun er ikke glad for, at Whistledown atter engang undslap.
Måske havde Francesca ret. Jeg skulle have henvendt mig ved ballet.
Du har ikke gjort noget galt.
Vi gør altid alt, hvad vi kan,
men vi kan ikke påtage os alle verdens byrder.
Du lyder ikke som dig selv.
Tilgiv mig.
-Måske kan jeg formå Hendes Majestæt… -Det er ikke nødvendigt.
Et træk, du og din bror deler,
er en trang til at hjælpe andre.
Du bør vide, at min hengivenhed ikke er betinget af din hjælp.
Du kan regne med mig, Agatha. Altid.
Selv når der ikke er flere ugifte børn at hjælpe.
Tak, Violet.
Det betyder meget for mig.
Hvor længe anede du det?
Jeg så dig og Penelope komme ud fra et værelse i går aftes,
kort tid før jeg fandt hende.
-Jeg bad hende sige det. -Du burde have sagt det.
Du burde have sagt, du elskede hende, før du kom farende og var forlovet!
Jeg vidste det ikke før sidste år.
Og jeg var for sønderknust til at tale om det.
Jeg har forsøgt at få hende til at sige det til dig.
Og jeg tænkte…
…hvorfor også knuse dit hjerte?
Hun har skrevet rimeligt i år.
Bestemt skarpt og bidende, men hun har ikke tilintetgjort nogen.
Kun hvis det var fortjent.
Og det, hun skrev om mig ved sæsonens start?
Ja, det var ikke så godt.
-Har du tilgivet hende? -Jeg vil gerne.
Tror du, du kan?
Du skal være ualmindelig glad for, at du aldrig har været forelsket.
Det er her.
Skal bryllupsmorgenmaden serveres her?
Er her for trangt?
Hvor mange inviterer vi?
Lad mig vise, hvordan vi vil indrette det.
Jeg tænkte, og det er min favorit…
Colin…
Se i det mindste på mig.
Min mor undrede sig over, at vi ikke har mødtes for nylig.
-Og jeg ville ikke vække mistanke. -Vil du aflyse brylluppet?
Jeg er ordholden.
Og vi har… ligget sammen.
Måske var det også for at forlokke mig.
Jeg ville ikke forlokke dig. Jeg elsker dig.
-Hvordan bliver ægteskabet? -Vi får se.
Whistledown kom ikke i morges.
Vil du indstille udgivelsen?
Jeg…
Jeg ved det ikke.
Lad os overstå brylluppet. Så afgør vi ægteskabets rammer.
Og her skal være en kvartet, måske en kvintet.
Jeg ser, om de unge har brug for en forfriskning til den lange rundvisning.
Det er godt at se mr. Bridgerton her i dag.
Sandelig.
Et forlovet par bør ønske at tilbringe tid sammen, ikke sandt?
Jeg forsikrer Dem, jeg aner ikke hvorfor.
Heller ikke jeg.
Undskyld.
Her har været besøg til Dem. Hun lagde en besked.
Tak.
"Vær sød at lade mig forklare. Tilley."
Jeg havde tænkt mig
først at forklare mit forhold til Paul på tomandshånd.
Men så blev vi jo opdaget.
Og hvordan er forholdet så?
Mr. Suarez og jeg har et forhold, som minder om det, jeg har med dig.
Venskabeligt, uforpligtende.
Undertiden intimt.
Og mr. Suarez kan også lide intime forhold til mænd.
Han mente, at I måske oplevede et…
…øjeblik.
Jeg har kendt mænd som mr. Suarez, men jeg har aldrig følt mig fristet…
…før.
Frister enhver kvinde dig?
Nej.
Vores verden strækker sig
over tusindvis af mil og omfatter millioner af mennesker,
og dog opdrages vi til at tro,
at vi kun bør konversere med de tusind, som bor rundt om Grosvenor Square.
Vi pynter os og promenerer.
Vi efterlader visitkort og gifter os.
Vi følger alle reglerne.
Og vi spørger sjældent os selv hvorfor.
Meget i det bedre selskab er unaturligt.
Men følelser mellem to mennesker,
uanset køn, er det mest naturlige i verden.
Følte du intet for mr. Suarez, så lad os, du og jeg, fortsætte alene.
Men du skal vide…
…at mine folk er meget diskrete.
Ja.
-Frue. -Ja.
Lord Anderson er her.
Udmærket.
-Lady Bridgerton, det er godt at se Dem. -I lige måde, lord Anderson.
-Det er længe siden. -Alt for længe.
Vil De have kage? Te?
Meget gerne.
-Hvordan har De det? -Jeg har det…
Altså, Francesca holder sig væk fra mig for tiden.
Har jeg sagt, hun og lord Kilmartin er hemmeligt forlovet?
Det vidste jeg ikke.
-Tillykke. -Tak.
Vi afventer dronningens velsignelse.
Ventetiden kan desværre blive lang.
Aristoteles sagde:
"Tålmodighed er bitter, men dens frugt er sød".
Lady Bridgerton,
når Francesca og lord Kilmartins affærer er bragt i orden,
tror De så, at vi to måske kunne udforske noget sammen?
Jeg er ikke uinteresseret i udforskning.
Men jeg ved ikke, om jeg er rede til det, før affærerne er bragt i orden.
Det er jo ikke blot mine affærer, der skal bringes i orden.
Vi har modtaget faster Joannas svar.
Hun er rejst i dag for at hente dig.
Hun ankommer om en uges tid eller to.
Mama, hør nu.
Dette må have en ende.
Jeg kan intet stille op.
Din far vil også sende mig ud på landet, hvis jeg griber ind.
Bliver jeg ligeledes forvist, får vi dig aldrig ind i de bedre kredse.
Men vi gjorde det sammen.
Jeg sagde, du skulle undgå Bridgerton-pigebarnet.
Havde du hørt efter, var dette næppe sket.
Hvorfor skulle vi skrive så modbydeligt om Bridgertons?
Skulle det lige være den familie?
Bridgertons optræder så ofte i Whistledown,
at det havde været underligt ikke at nævne dem.
Og det skadede ikke at gå lidt i rette med dem.
Hvorfor bekymrer det dig nu?
Måske var det forkert at svigte Eloise.
Hun er den eneste, som har været mig en sand ven.
Og hvor er hun nu, hvor du har brug for trøst?
Har jeg ikke lært dig,
at i denne verden står enhver sig selv nærmest?
I særdeleshed blandt kvinder.
Jo, det har du.
Du gør klogt i ikke at glemme det.
Det er tradition at drikke,
men bliver byttet for beruset aftenen før brylluppet,
risikerer det at blive skudt.
Hold trit med mig, så der er langsommere mål.
Ingen af os kan vist holde trit med Dem i aften.
-De siger, De ikke ynder spiritus. -Det gør jeg ikke.
Men Deres mor kan ikke lide mig.
-Vores mor kan ikke ikke lide Dem. -Lad mig.
Lord Kilmartin, vores mor holder meget af Dem.
Men vores mor har en fiks idé om store kærlighedshistorier.
Hvad skal han gøre? Giv ham nogle praktiske råd.
De kan overveje at gøre noget vovet.
Noget dristigt. Vis Deres kærlighed.
Kast med sten? Kast sten på Francescas vindue i aften.
Nej.
De går for højt op i at virke respektabel.
Dristigt?
Hvis jeg skal være dristig, må jeg først overveje det.
Jeg tror også, jeg tager hjem. Det er sært at drikke i en andens klub.
Nej.
Mrs. Mondrich og jeg har været selskabelige hele ugen. Jeg er udmattet.
Vi ses i morgen tidlig.
Kom.
Måske er det vores signal.
Gå du. Jeg vil gerne være lidt alene.
Er alt vel?
Er alt vel med dig?
Jeg håbede, du ville kigge ind aftenen før dit bryllup.
Colin har opdaget det.
Åh nej.
Han kender ikke til din rolle.
Det er godt.
Men hvordan har du det?
Jeg er lettet.
Sådan set.
Det har været en svær byrde at bære.
Men han hader mig.
Og det gør han ret i.
Jeg skal giftes med den, jeg elsker, og…
…måske fortjener jeg ham ikke.
Du har truffet nogle ugennemtænkte valg.
Du var en pige, som ikke kendte sin magt.
-Retfærdiggør det det? -Nej.
Man kan ikke skrue tiden tilbage.
Man kan kun være tro mod sine valg
og skue fremad.
Vil du stadig udgive?
Jeg har undladt det i denne uge for Colins skyld.
Jeg prøvede at holde op, før han opdagede det.
Det var som at miste noget af mig selv.
Man finder ikke ægte kærlighed,
før man forliger sig med sit sande jeg.
Glædelig bryllupsaften.
Hvad laver du her?
-Jeg… -Nej. Du skal ikke svare.
Du har tydeligvis hemmelige gøremål.
-Jeg vil ikke vide det. -Og hvilke hemmelige gøremål har du for?
Helt alene aftenen før brylluppet?
Med hvilken ret spørger du om det?
Efter alle dine hemmeligheder, alt, hvad du har skrevet gennem årene,
al den skade, du har forvoldt.
Du har ret.
Jeg ved, jeg har forvoldt stor skade, og det beklager jeg dybt.
Hvad tænkte du på, da du skrev om Eloise?
Jeg forsøgte at beskytte hende.
-Nu ved jeg, jeg tog fejl. -Og da du skrev om miss Thompson?
-Du udstillede og knuste hende. -Jeg ville beskytte dig.
-Du skulle have sagt det til mig. -Det ved jeg.
Eller respekterer du mig ikke?
Det gør du ikke med tanke på, hvad du har skrevet om mig i år.
Jeg kunne knap genkende mig selv. Hvad tænkte du på da?
Jeg tænkte…
…at jeg ville have den gamle Colin igen.
Ikke denne stoiske mand, som foregiver at være ligeglad med alt og alle.
Det er dig.
Den rare, følsomme, af og til letbevægelige mand, jeg elsker.
Jeg burde have sagt det. Der er meget, jeg burde have gjort.
Og med den selvtillid, du indgød mig i år, kan jeg omsider gøre det.
Så har du ikke brug for Whistledown.
Jeg behøver ikke Whistledown som dække,
men derfor er det stadig nyttigt.
Ved du, hvad der er mest ydmygende?
Jeg lod dig tale om min rejsedagbog, som om jeg kunne blive en stor forfatter.
Og hele tiden var du en udgivet forfatter, navnkundig i hele Mayfair.
Jeg mente hvert et ord om dine skriverier.
Du bringer dig i fare herude i aften,
og det har du gjort ved at leve et dobbeltliv.
-Jeg har passet på. -Du har været dum.
-Jeg kan passe på mig selv. -Hvad vil du så med mig?
Jeg elsker dig!
Jeg elsker dig.
Stå stille.
På gensyn i morgen.
-Ja. Det sagde jeg jo. -Ja.
Det glemmer jeg aldrig. Måske et spil? Hvad siger du?
Nå, der er du. Vi overvejede at gå i seng.
Klokken er mange, Colin.
Kate!
Hvor har du været?
Tag dig ikke af mig.
Hvad gør I her? Jeg regnede med at se jer i morgen.
Din mor bad os komme før.
Hun mente, du havde brug for råd.
Hun ved virkelig alt.
Hvad er der med dig og Penelope?
Alt er vel.
Lugten af gæret frugt, som hænger ved dig, fortæller noget andet.
Jeg fejrede.
To glas er en fejring. En hel flaske er et nødråb.
Jeg vil ikke lette mit hjerte for jer to med det perfekte ægteskab.
-Er vores ægteskab perfekt? -Er det ikke?
Vi er meget lykkelige nu,
men det tog tid at nå hertil og at finde op ad kirkegulvet.
Du og Penelope har stået hinanden nær i årevis.
Ja, men… jeg er ikke længere sikker på, at jeg virkelig kender hende.
Hvad er der sket?
Det vedkommer ikke os.
Vi har alle hemmeligheder og har begået et par fejltrin.
Der må være en grund til, at du har haft Penelope kær så længe.
Ophæver det, du nu har fundet ud af, virkelig alt?
Så lad ikke et enkelt fejltrin definere jeres forhold.
Ægteskab kræver hårdt arbejde.
Men det er det værd.
-Vi arbejder da ikke hårdt. -Du er træls i aften.
Måske er tiden inde.
Vi ses i kirken i morgen.
Godnat.
Jeg drak en hel flaske før mit andet bryllup.
Kun for at fejre det.
Tre rå æg i morgen tidlig.
Det er ikke lakajens skyld.
Jeg sneg mig ind.
Den aften, du undslap…
Eller næsten undslap…
…anede jeg ikke, hvad du ville væk fra.
Jeg var ti år gammel.
Jeg vidste kun, at verden udenfor var farlig for en ung dame.
Jeg troede, at hvis jeg kunne få dig til at blive lidt endnu,
kunne jeg få tid til at vise dig mit værd.
Vise far det, mener du.
Jeg mener dig.
Jeg har hørt dig nedgøre den pige, du var engang.
Men selv dengang var du viljefast.
Blot at drømme om at stikke af?
Du har altid besiddet et mod, jeg aldrig kunne drømme om at få.
Jeg har mange gange ønsket, at jeg havde budt ham trods.
For din skyld. For min egen.
Du er ikke ene om at føle, du var blevet vejet og fundet for let.
Hvorfor har du ikke fortalt mig noget af det før?
Fordi jeg ikke blot nærede ærefrygt for dig.
Jeg frygtede dig.
Hvilken frygtindgydende skabning, jeg skabte.
Måske har jeg ubevidst lært af vores far.
Du og han har intet til fælles.
Bortset fra stokken.
-Men din er langt flottere. -Du rører ikke min stok.
Du må have fået de gode led i familien.
Jeg har været barsk overfor dig.
Omsider er mit liv fyldt med glæde.
Og jeg frygtede, du ville tage den fra mig.
Den glæde, jeg søger,
håber jeg, du vil være en stor del af.
Jeg må tale med lakajen. Han skal holde øje med besøgende.
Kom. Vi skal til bryllup.
Er du klar til kjolen?
Ja, Varley.
Du bliver den smukkeste brud.
Hvad er der sket?
Jeg forvred anklen, da jeg løb efter et bud.
-Javel. Og hvad fandt De ud af? -Han fortalte mig…
Han ved ikke, hvem Whistledown er,
men de fleste af hans kunder bor i Mayfair.
Så han mener, at lady Whistledown også må bo der.
Tak.
Vi undersøger det.
Deres Majestæt.
Jeg har tænkt længe og grundigt over Deres gådefulde skribent
og har draget den konklusion,
at lady Whistledown måske slet ikke er en dame.
Ser De, Deres Majestæt, lady Whistledown er et dæknavn,
hvilket leder mig til at tro, at hun kan være en mand.
Tak.
Det er lady Barragan, hvis frokostselskab vi ikke kom til.
Og nu er hun endnu mere opsat på at se os til det næste.
Jeg elsker bryllupper.
Vores var perfekt.
Så går det løs.
Er du klar?
Kære tilhørere.
Vi er forsamlet for Gud og denne menighed
for at forene denne mand og denne kvinde i den hellige ægtestand.
Vil du tage denne kvinde til din ægtehustru
og leve sammen med hende i den hellige ægtestand?
Vil du forsage alle andre og være hende tro,
til døden skiller jer ad?
Jeg, Colin Bridgerton,
tager dig, Penelope Featherington,
til min ægtehustru,
til døden skiller os ad.
Jeg, Penelope Featherington,
tager dig, Colin Bridgerton,
til min ægtemand,
til døden skiller os ad.
Med denne ring tager jeg dig til ægte.
Med mit legeme attrår jeg dig.
Giv hinanden hånden derpå.
Jeg erklærer dem hermed for ægtefolk at være
i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Amen.
Du har overgået dig selv.
Synes du om det?
Det er i sandhed… storslået.
Tillykke, Penelope.
Du er… en meget smuk brud.
Vil du nu sige din mening?
Det er min mening.
Tak.
Det var en meget smuk vielse.
-Tak, Hyacinth. -Og Penelope var smuk.
-Det er… -…noget af en bryllupsmorgenmad.
Marcus og jeg kom fra hinanden på grund af mængden af gæster.
Er du i bedre humør?
Ja.
Det letter at slutte fred.
Måske skulle du prøve det.
Det er min hensigt.
Er alt vel?
Jeg så, du græd ved vielsen.
Over at miste nok en ven til ægteskabet.
Måske var det støv.
Hvilken bror eller søster synes du bedst om?
Gregory.
Javel. Meget vel.
Men jeg ved, dit hjerte kan rumme os alle.
Kærlighed er ikke en endelig størrelse.
Pris dig lykkelig over dit venskab med Penelope.
Og med Colin.
Her er også støvet.
Jeg vil finde et glas champagne.
-Deres te. -Du må hjælpe mig.
Vi vil meget gerne se Dem.
Vi skal forsøge at nå det.
-Ja, naturligvis. Mor Dem godt. -Dejligt.
-Tak. -Tak.
Mr. og mrs. Mondrich?
Ja.
-Hvornår skrev Edwina sidst? -Der lå brev, da vi kom hjem.
Hun skriver, at hendes nye mand ikke blot læser,
men også har lært hende at holde af naturen.
-Din søster? -Rystende, ja.
De har endda redet sammen.
Jeg misunder hende.
Du aner ikke, hvor charmerende vores by i Indien er.
Hvor er det længe siden, jeg har redet der.
Jeg vil gerne se den.
Jeg vil gerne se den snart.
-Før barnet kommer. -Nu?
Jeg vil gerne besøge den med dig en dag, men rejsen tager måneder.
Hvis vi rejser nu, kan vi nå at forberede fødslen der.
Jeg ved, hvor meget du holder af vores liv her.
Du er virkelig blevet en del af familien.
Men jeg føler, at der mangler noget.
Hvad med din mor?
Hun ville gå glip af sit barnebarns fødsel.
Vores barn
vil altid være en Bridgerton.
Men det skal også vide, det er en Sharma. Kende sin historie.
Jeg vil kende den, så vi kan fortælle historien
til vores barn sammen.
Mor vil forstå.
Og vi vender hjem.
Få mig ikke til at elske dig højere. Jeg magter det ikke.
-Vidunderligt. Held og lykke. -Tak.
Penelope, morer du dig?
Meget. Men det er lidt overvældende.
Bryllupper er aldrig for bruden og gommen.
Selv ikke når alt er fryd og gammen.
Tak.
Fordi du lod mig håndtere det selv.
Jeg måtte arrangere brylluppet. Jeg kunne ikke nå at blande mig.
Hvad det end er,
så får I løst det.
Hovedsagen er, at du nu er gift.
-Kan vi… -Jeg…
Kan vi komme væk herfra?
Jeg har for længe krøbet langs væggene.
-Det vil jeg ikke længere. -Hvor vil du gerne hen?
Måske…
…ind i midten.
Jeg orker ikke at hilse på flere gæster.
Måske kan vi danse.
Det er en bryllupsmorgenmad.
-Solen er stadig fremme. -Det ved jeg.
Men jeg vil gerne danse med min mand i dagslys.
Vi dansede i kirken. Hvorfor så ikke her?
Udmærket.
Skal vi danse?
Lord Kilmartin. Det mener De ikke.
Hvorfor ikke?
Jeg troede ikke, De dansede.
Måske ikke.
Men måske bør vi begge vise vores følelser tydeligere.
Lady Bridgerton.
-Tak for invitationen. -Lord Anderson, jeg er glad for, De kom.
-Sammen med Deres søster. -Ja. Alle affærer er bragt i orden.
Og De?
Jeg tror, at mine affærer også er ved at falde på plads.
-Han er på tæerne. -De danser smukt.
Nej. Dem.
Vores familie er lykkelig og står sammen.
Tag ikke det for givet.
Hendes Majestæt Dronningen.
-Det er dronningen. -Hvad gør hun her?
Lady Featherington.
Deres Majestæt.
Enhver, som ikke er en Bridgerton, kan gå.
Nu.
Penelope.
Du er en Bridgerton nu.
En her i lokalet skjuler noget.
Og jeg går ikke,
før vedkommende træder frem og giver sig til kende.
Jo længere De tøver, des større bliver mit mishag.
Træd frem.
Tilstå.
Det er mig.
Hemmeligheden er min.
Dem?
Ja.
Jeg er forlovet med lord Kilmartin.
Jeg har været så beæret over Deres Majestæts bevågenhed,
at jeg ikke har vovet at sig det.
Men jeg elsker lord Kilmartin.
Og jeg vil giftes med ham.
Med Deres Majestæts velsignelse.
Det er ingen hemmelighed, miss Francesca.
Deres romantiske følelser har længe været åbenbare.
De behøver ikke min velsignelse.
Men det er ikke årsagen til mit besøg.
Jeg taler om Whistledown.
Jeg ved, hun er her i lokalet.
Jeg var tæt på sidste år.
Frustrerende tæt på.
Men når Cowper-pigebarnet udgiver løgne om denne familie,
får Whistledown travlt med at udgive.
Hun må have anet, hvad miss Cowper ville skrive.
Så kom hun frem fra sit skjul. Og hvorfor?
Fordi hun er en af Dem.
Deres Majestæt.
Hvis den slags foregik i mit hjem, ville jeg vide besked.
Og jeg ville have sat en stopper for det.
Meget vel.
Hold tand for tunge en nat til.
Jeg skal nok få den på gled.
-Jeg ville ikke skade familien. -Det var godt, du tav.
Men det indikerer, hvilken vej du bør vælge.
Du må opgive dit skrift.
Ikke?
-Colin, jeg… -Hun finder frem til dig en dag.
Så længe du er Whistledown, vil løgnen hænge over os.
Ved du, hvordan det er ikke at have ét sted, man kan være sig selv?
Det kan du ikke vide, for du er ikke kvinde.
Du kan vælge at være, hvem du vil.
Kvinders eneste valg er
at skjule de sider, verden ikke vil acceptere.
Jeg er Whistledown.
Det ændrer jeg ikke på.
Det kan jeg ikke acceptere.
Det er vores bryllupsnat.
Jeg sover på sofaen i nat.
Jeg får vognen kørt frem.
Det vil løse sig.
Det vil det.
Mr. Bridgerton.
Benedict.
-Det er godt at se dig. -Og at se jer.
Jeg har overvejet jeres forslag.
Og?
Altså…
Godaften, frue.
-Vil De spørge om vej? -Nej, jeg vil have min betaling.
For Whistledown, De trykte i sidste uge? Det blev leveret fra Cowper House.
-Vi har ikke trykt Whistledown her. -Javel.
Jeg har besøgt tre trykkerier. Der kan ikke være mange flere.
De er da ikke hende, vel?
Jeg har altid villet møde hende.
Min tidligere mester trykte for hende.
Men han sagde, hun var rødhåret.
Hvad sagde han ellers?
Tekster af: Henriette Saffron