Te? Te vagy Whistledown?
-Colin! Én… -Ne is próbáld tagadni! Hallottam a
nyomdász szavait. És én még utánad rohantam, mert attól féltem, bajod
esik, rettegtem, hogy a kocsisod akaratod ellenére hozott ide, holott te… nagyon is
jól tudtad, mit csinálsz, hiszen te adtad ki a ma esti lapot!
-A mai esti laphoz semmi közöm! -Csak az összes többihez? Vagy tagadod,
hogy te voltál Lady Whistledown mindvégig?
A sok hazugság, amit beadtál! Az a sok minden, amit összeírtál rólam is, a
-családról is. -Colin! Kérlek!
Tudtam, hogy valami baj van! Én ostoba! Magamat hibáztattam, félve attól,
hogy méltatlan lennék a szerelmedre. Pedig te vagy az, aki vétkes itt.
Sosem bocsátok meg!
Itt a Whistledown! Whistledownt!
Tessék, itt a Whistledown!
Itt a Whistledown! Itt a Whistledown!
Legdrágább Nyájas Olvasó! Aki azt hitte, személyem lelepleződése elnémít,
az nem ismer!
Nincs mitől félnem, hiszen ahonnan én jövök,
az az egyik legtekintélyesebb ház Mayfairben.
Bár nincs makulátlan család, azért akad néhány jelentkező erre a címre.
Vegyük példaként a Bridgerton családot és annak tündöklő hírnevét.
E sorok szerzője muszáj felvesse: Mi zajlik vajon a zárt ajtók mögött?
Elolvashatjuk?
Nem!
Köztudott, hogy Lady Violet Bridgerton a szerelmi
frigyek leghőbb támogatója. De a szerelem vajon mentség
lehet-e gyermekei sebtében között eljegyzéseire?
Meglehet, e családban a vágyat vélik szerelemnek.
És szokatlan, de tény, szép számban születtek Bridgerton utódok. Felmerül a
kérdés: mért vannak ily sokan? E sorok írója elmerengett ezen. Talán mert
-néhányuknak kétséges lehet a származása. -Micsoda hazugság!
Megjött a Whistledown!
Hisz' már olvasom is, Mrs. Wilson.
Egy másik Whistledown.
Egy másik?
Ó, Gregory, add azt ide!
Jól van, na!
Ó, hála az égnek!
Legdrágább Nyájas Olvasó!
Olybá tűnik, imposztor lépett a helyembe, s ezt nem nézhetem tétlenül tovább.
Sosem törnék pálcát holmi kétségbeesett ballépés felett, azonban, bár pletykálok,
mindig igazat szólok, és a hazugságot nem tűrhetem.
Cressida Cowper nem e sorok írója.
Ha ő lenne, bizonyosan beszámol róla,
hogy Lord Blackburn e héten sem fizette meg
nem csekély tartozását Lord Samson felé. Ahogy arról is, hogy Mrs. Newham se szó,
se beszéd, elbocsátotta a komornáját, csak mert szabadnapot merészelt kérni.
Nem is említve a kis kegyetlenségeket, miket naponta ki kell állnia Mr.
Davidson nejének. Noha épp most említettem meg őket.
Mindez azt illusztrálja, hogy e sorok szerzője,
a valódi Lady Whistledown figyelmét semmi nem kerüli el.
Úgy vélem, Miss Cowpernek e téren
még van hova fejlődnie.
Megmondtam, Joanna nénéd érkezéséig nem mész sehova!
Addig a percig ennek a szobának a fogja vagy!
Őszinte hívük: Lady Whistledwon.
Szerencse, hogy elült végre ez a felhajtás
Miss Cowper körül. Ideje,
hogy most már a közelgő esküvőd kerüljön előtérbe!
Az udvarban minden szem rád szegeződjön!
Mit gondoltok, hány szem lehet összesen az udvarban?
Pontosan kétszer annyi, mint ahány ember.
Mióta Penelope-t eljegyezték, Prudence egyszer sem nevezett
engem dinkának, fajankónak vagy üresfejűnek.
Kezdem okosnak érezni magam!
Az is vagy, édes!
Nem, én, csak azt mondom, valami bántja ezt a nőt.
Igaz lehet. Újabban, ha megragadnám a kezét,
mostanában nem a régi hévvel kapja el előlem.
Mayfair még nem látott ily elegáns esküvői fogadást! Diadalt aratunk, Penelope!
Semmi lelkesedés?
Elnézést, Mama!
Csak nem újra Whistledown híve lettél?
-Ez egy különösen jól sikerült szám. -Hmm, el kéne olvasnom.
Elterelné a figyelmemet.
Jó napot!
Jó napot, Penelope.
Á! Én megyek, és olvasgatok. Arra ott jó messze.
Pen! Sikerült! Cressida végleg hitelét vesztette.
Nem hittem, hogy valaha ezt mondom, de örülök, hogy újra publikálsz.
Eloise! Megtudta! Tegnap este utánam jött.
És hogy viseli?
Forr a dühtől. A héten esküszünk, ha elvesz,
de kétlem, hogy valaha szól még hozzám.
Eloise! Nem tudom, mit tegyek!
Ebben nem segíthetek, Pen. Hálás vagyok mindenért, amit értem tettél, de már így
is úgy érzem, harmadik kerék vagyok. Talán mindig az voltam.
Eloise! Ez nem igaz!
-Colint ismerted előbb. -Az csacska rajongás volt csupán,
ami barátsággá érett idővel, de…
El, sosem volt nálad igazibb barátom! Kínszenvedés volt nélküled a szezon.
Nem maradhat így! Nem veszíthetlek el. Egyikőtöket sem.
Khm.
Megértelek. Ez az én zűröm, nem a tiéd! Bocsáss meg!
Sok szerencsét!
Hm. Milyen szerencsés, hogy Lady Whistledown éppen most lépett újra színre.
Hmm.
Köszönöm! Milyen epés ez a Cowper-lány!
-Elhárult a vész, ez igaz. -Üm.
De már nyakamon a következő válsághelyzet!
Esélyesnek találna egy audienciát a királynénál a héten?
Ümm. Nincsen jó kedélyállapotban.
Ahh!
Így, nem javaslom, hogy most hozakodjék elő Francesca
és Lord Kilmartin frigyével. Morcos,
amiért Whistledown megint
kicsúszott a markából.
Jól mondta Francesca, a bálon kellett volna beszélnem vele, míg volt rá esélyem.
Ccc. Ön nem tett semmi rosszat.
Ehh! Mi aztán mindig minden erőnket latba vetjük, de nem lehet,
hogy mi cipeljük folyvást a világ minden gondját.
Nem vall önre az efféle beszéd!
Ahh!
Bocsássa meg! Ö, talán meg tudom győzni Őfenségét, valahogy…
Igazán szükségtelen. Tudja, ez kedves közös vonás önben és az öccsében, hogy
gondolkodás nélkül mások segítségére sietnek.
Hm.
De ugye tudja, hogy nem a segítségéért ápolom ezt a kapcsolatot. A barátja
vagyok, Agatha. És leszek. Akkor is, ha nem lesz több kiházasítandó gyermekem.
-Hah! Ühm. -Hmm.
Köszönöm, Violet. Ez sokat jelent nekem.
Te mióta tudod?
Múlt éjjel, mikor együtt jöttetek ki egy szobából,
láttalak, s aztán rátaláltam Penre.
-Kérleltem, hogy mondja el neked. -Elmondhattad volna te is.
Te meg elmondhattad volna, hogy szerelmes vagy a legjobb barátnőmbe,
mielőtt beállítasz azzal, hogy eljegyezted.
Én sem tudtam, egész tavalyig.
De nem tudtam beszélni róla, úgy lesújtott.
Rá akartam venni, hogy vallja meg neked.
Majd arra jutottam, hogy…
…ne törjük össze a te szíved is.
Idén korrekt módon írt. Persze keményen, és csípősen, de soha egyetlen cikkével sem
becsmérelt senkit, vagy, ha igen, az megérdemelt volt.
Elfelejtetted, rólam miket írt a szezon kezdetén.
Jogos, nem volt szép tőle.
Te már megbocsátottál neki?
Szeretnék.
És te meg tudsz neki?
Nem is tudod, mily szerencsés vagy, amiért még soha nem voltál szerelmes.
Itt volnánk.
Ö… itt lenne az esküvői fogadás?
Túl szűknek találja?
Mekkora vendégségre készülünk?
Hadd mutatom meg, hogy terveztem berendezni.
Lássuk. Meséljen.
Arra gondoltam, hogy talán…
Colin! Rám sem akarsz nézni?
Itt vagyok, mert anyámnak feltűnt, hogy keveset találkozunk,
és nem akartam benne gyanút kelteni.
Le akarod mondani az esküvőt?
Én úriember vagyok. És mi már együtt voltunk.
Meglehet, az is csak arra szolgált, hogy behálózz.
Dehogy akartalak behálózni! Szeretlek!
Mi lesz ebből a házasságból?
Az attól függ. Feltűnt, hogy ma már nem jelent meg a lap.
Ezzel vége a Whistledownnak?
Ezt…
…még nem tudom.
Essünk túl az esküvőn, aztán majd kiderül, mi lesz ebből a házasságból.
Hogyne, feljegyeztem, asszonyom.
És ide kerülhetne egy kvartett vagy akár egy egész kvintett.
Ühm.
Ö-ö… Megkérdem az ifjakat, kérnek-e frissítőt ehhez a hosszú bejáráshoz.
-Ühm. -Hm.
Örülök, hogy Mr. Bridgerton is eljött ma.
Én is.
Egy jegyespárnak együtt kellene töltenie egy kis időt az esküvő előtt.
Esküszöm, Lady Bridgerton, én nem tudom, mi történt.
És én sem tudom!
Uram! Látogatója jött, míg távol volt. Üzenetet hagyott.
Köszönöm.
„Hadd magyarázzam meg! Tilley"
Úgy terveztem, előbb
négyszemközt mesélek a Paullal való kapcsolatom természetéről.
Csakhogy aztán lebuktunk, úgyszólván.
És milyen természetű ez a kapcsolat?
Mr. Suarezzel én egészen hasonló viszonyban
állok, mint veled. Baráti, kötetlen, intimitással vegyes.
De Mr. Suarez férfiakkal is ápol intim viszonyt.
Úgy érezte, kettőtök között is megvolt a szikra.
Találkoztam már hozzá hasonló férfiakkal,
de bennem sosem ébredt ilyen vonzalom eddig.
Minden nőhöz vonzódsz, akit ismersz?
Nyilván nem.
Hmm.
Ma ismert világunk sok ezer mérföldnyi kiterjedésű, s ki tudja, hány millió ember
él benne, mégis arra nevelnek, hogy elhiggyük, csakis azzal a nagyjából ezer
emberrel érdemes szóba állni, akik itt élnek, a Grosvenor tér közelében.
Hm. Hm.
Mind tetszelgünk, és korzózunk, névjegykártyát váltunk, házasodunk.
Ahogy az elő van írva. És soha fel sem merül,
hogy vajon mi értelme az egésznek.
A társadalmunkban sok minden természetellenes.
De a vonzalom két ember között, legyen bármi nemű,
a legtermészetesebb dolog e földön.
Ha semmit sem éreztél Mr. Suarez iránt, akkor mi te meg én maradunk kettesben.
De légy nyugodt,
a személyzetem nagyon diszkrét.
-Asszonyom! -Hm?
Lord Anderson jött vizitálni.
Ó!
Fogadom.
-Lady Bridgerton! Öröm újra látni. -Részemről az öröm, Lordom.
Rég nem találkoztunk.
Ah! Túlságosan rég.
-Ö… kérne egy kis tortát? Teát? -Ah!
Rendkívül jól esne.
Ah!
És hogy van?
Ó, én, én, ö… Nos, hát… Francesca mostanában kerüli a társaságomat.
És Lord Kilmartinnal titkon eljegyezték egymást.
-Ah! Nem is tudtam! -Hát, igen.
-Gratulálok! -Köszönöm!
Hm.
Bár még várjuk a királyné áldását, addig nem jelentjük be. S erre, sajnos,
-meglehet, hogy igen sokat kell még várni. -Ááá!
Tudja, Arisztotelész szerint: „A türelem keserű, de a gyümölcse az édes.
Ühm.
Lady Bridgerton! Hogyha Francesca és Lord Kilmartin
ügye végre rendeződik, volna kedve kideríteni,
hogy tartogat-e valamit
az élet kettőnknek?
Nem volna ellenemre való kideríteni.
Hah.
De, hogy készen állok-e rá, az csak aztán derül ki, hogy ezek az ügyek rendeződtek.
Főképp, mert nem én vagyok az egyetlen, kinek rendeznie kell ügyeit.
Hm.
Megjött a válasz Joanna nénitől. Ma indult útnak,
hogy érted jöjjön. Úgy számolom, itt lehet már egy-két hét múlva.
Mama, kérlek! Vess véget ennek az egésznek!
Ahh. Én már semmit sem tehetek! Apád megfenyegetett, hogy engem is száműz
vidékre, ha beleavatkozom. Ha én is elhagyom Londont, neked cseppnyi esélyed
-sem marad visszakerülni az udvarba. -De ebben te is benne voltál!
Én megmondtam: kerüld el azt a Bridgerton lányt.
Ha hallgatsz rám, kétlem, hogy akkor most itt tartanánk.
Miért kellett ilyen cudar dolgokat írnunk róluk, mama?
Nem választhattunk volna más családot?
Ah! A Bridgertonok gyakori szereplői a Whistledownnak, igen gyanús lett volna,
ha most kimaradnak. És nem mondom, jól is esett kicsit megleckéztetni őket.
Miért most aggódsz emiatt?
Hiba volt Eloise ellen fordulnom.
Ő az egyetlen, aki valaha is igaz barátom volt.
Akkor most hol van? Miért nem itt vigasztal?
Nem azt tanítottam neked,
hogy ebben a mi világunkban mindenki csak önmagára számíthat?
Kiváltképp a nők soraiban.
De. Igen.
Hát bölcsen teszed, ha ezt nem feleded.
Tudom, szokás ilyenkor inni, de ha a vőlegény lerészegedik
az esküvője előestéjén, még a végén kilövik.
Akkor ne hagyj egyedül inni, jó leszel lassú célpontnak.
Ma este már egyikünk se tud ehhez eleget inni.
-Üm. -Üm.
Ó!
Úgy tudtam, nem nagyon iszik, Lord Kilmartin.
Ó, kicsit sem! Mentségemre szolgáljon: az anyjuk nem kedvel.
-Hogy mi? -Nem arról van szó, hogy nem kedvelné.
Ezt bízd csak ide! Lord Kilmartin! Az anyánk odavan önért. De ugyanakkor az
-anyánk oda van a nagy románcokért is. -Hm. Bizony.
Mit tegyen hát? Adjanak neki gyakorlati tanácsot!
Azt mondom, eszeljen ki valamiféle heppet! Valami merész húzást.
Kinyilatkoztatást! Dobjon…! Kavics? Dobálja kavicsokkal Francesca ablakát!
Ühüm. Ühüm. Ühüm. Ne!
Azt a baja, hogy kényszeresen tisztelettudó!
Ccc. Nahát!
Ümmm. Grrr.
Nos, ha merész húzás kell, akkor azon még gondolkodom.
Aaaah!
Oh!
-Ohó! -Az lesz a legjobb, ha én is hazamegyek.
Furcsa itt inni, valaki más klubjában.
-Mondrich, ne! -Na!
Erre a hétre tele vagyunk meghívásokkal. Nekem már most végem. Találkozunk holnap!
Fitten… frissen!
-Hm! -Üm.
Jöjjön!
Lehet, ez nekünk is végszó.
Menj csak! Jól esne egy kis egyedüllét.
Minden rendben van?
Nálad minden rendben?
Hm.
Reméltem, hogy benéz hozzám, a nász előtti estén.
Genevieve, Colin megtudta.
Ó, kedvesem!
Az ön szerepéről semmit sem sejt.
Nos, ez jó hír. De ön hogy van?
Megkönnyebbültem, részben.
Fájt magamban hordozni ezt a titkot. De meggyűlölt érte. Teljesen jogosan.
Készülök nőül menni életem szerelméhez, és nem érzem magam méltónak hozzá.
Hozott néhány meggondolatlan döntést az életében. Hisz' kislány volt,
aki nem ismerte még önnön erejét.
És ez felmentést ad?
Nem! A múlton nem lehet változtatni. Csak annyit tehetünk,
hogy nem tagadjuk meg azt, és megyünk előre.
Folytatja az újságot?
A héten nem publikáltam. Colin kedvéért.
De egyszer már próbáltam felhagyni az írással, és úgy éreztem,
énem egy részét tagadom meg.
Hm. Nem létezhet igaz szerelem, míg magunk el nem fogadjuk az igaz énünket.
Sok boldogságot!
Mit keresel idekint?
-Ah! Én csak… -Ne! Erre inkább ne is felelj! Hisz'
látom, hogy valami titkos küldetésen kaptalak megint. Tudni sem akarok róla.
És én milyen „titkos küldetésen" kaptalak téged? Egyedül, az esküvőnk előtt.
Mi jogon kérdezel te tőlem ilyet? Azok után, amiket eltitkoltál,
amiket össze írogattál, az évek során, s azzal amennyi kárt okoztál.
Igazad van. Belátom, sok kárt okoztam, és hidd el, nagyon nagyon bánom
-már. -Mit képzeltél, amikor Eloise-ról írtál?
Így akartam megvédeni őt! Elismerem, azzal nagyot tévedtem.
És amikor Miss Thompsonról írtál, és leleplezted, és teljesen lejárattad?
-Ah! Azt hittem, azzal téged védelek! -Akkor hozzám kellett volna fordulnod!
Tudom.
Vagy ennyire nem tisztelsz engem? Hát persze, hogy nem, hisz' olvastam, mit
írtál rólam év elején. Hogy nekem semmi önismeretem. Hát mégis mit gondoltál?
Azt gondoltam, hogy vissza akarom kapni az én Colinomat. Nem kell ez a sztoikus
férfi, aki eljátssza, hogy nem érdekli senki és semmi.
Te nem ez vagy!
Te kedves, mély érzésű, lobbanékony, aranyszívű férfi vagy, akit szeretek.
Nekem kellett volna elmondanom. Vállalnom kellett volna.
És az általad felfedezett önbizalmam révén ez végre sikerülhet.
Így többé nincs szükséged Whistledownra?
Nincs szükségem arra, hogy e név mögé bújjak,
de attól még találok benne értéket.
CCc. Tudod, mi a legmegalázóbb? Rengeteget beszéltünk a naplómról,
mintha lehetne belőlem nagy nevű író. És mindeközben te publikáló író lettél,
kit elismer egész Mayfair.
Colin! Komolyan gondoltam, hogy remekül írsz.
Veszélybe sodrod magad azzal, hogy idekint mászkálsz, és veszélybe sodortad
-magad azzal, hogy kettős életet éltél. -Hah!
-Megfontolt voltam. -Nem! Meggondolatlan!
-Colin, tudok vigyázni magamra! -Akkor mire kellenék neked?
Colin! Szeretlek!
Szeretlek.
Ühm.
Maradj itt!
Holnap találkozunk.
Eszembe fog jutni!
Ó, ugyan. Nem olyan fontos.
Tényleg, hidd el, itt van a nyelvem hegyén.
Mire gondolsz?
Tudom! Én megmondtam.
Meg, igen. Jól emlékszem.
Nem felejtek el egy ilyen remek estét. Látod?
Á! Itt vagy hát! Már azon voltunk, hogy lefekszünk.
Nagyon késő van, Colin.
Kate! Haha!
Merre jártál?
-Ó! -Ö… na és én? Leprás vagyok?
Hogyhogy már itt vagytok? Azt hittem, csak reggel érkeztek.
Anyád kért ide minket előbb. Hátha kell házassági tanácsadás.
Khm-khm.
Anyánk tényleg mindent lát.
Mi történik közted és Penelope között?
Hm.
Minden rendben köztünk.
Ez a belőled áradó, penetráns cefreszag másról árulkodik nekem.
-Volt egy kis ünneplés. -Két pohár ital ünneplés.
Egy üveg már segélykiáltás.
Nem terhelnélek titeket meg a ti tökéletes házasságotokat.
Hoh! Szerinted a házasságunk tökéletes?
Mért? Nem az?
Nem is lehetnénk boldogabbak, de időbe telt eljutni ide.
Időbe telt eljutni még az oltárig is. Te és Penelope régóta jóban vagytok.
Ez így igaz, de már nem is tudom, ki ő valójában.
Mi történt?
Hogy mi történt, nem tartozik ránk. Mind őrzünk titkokat,
mind elkövettünk már egy-két hibát. Nem véletlen,
hogy Penelope évek óta olyan nagyon kedves a szívednek. Hagynád, hogy az,
amit most tudtál meg róla, elvegye tőled?
Akkor ne engedd, hogy egy botlás felülírja
a kapcsolatotokat. A házasság kemény munka.
De megéri dolgozni érte.
A miénk nem kemény munka.
De fárasztó vagy ma este!
Hm.
Vagy csak nagyon késő van.
Hah! Hm.
Találkozunk holnap a templomban.
Jó éjszakát!
Én benyakaltam egy üveggel a második nász előtt, de színtiszta ünneplésből.
Reggelire egyél nyers tojást.
Nyugalom! Nem az inas hibázott. Besurrantam.
Amikor megszöktél… Majdnem megszöktél… Fogalmam sem volt, mi elől menekülnél.
Tíz éves voltam. Csak annyit tudtam a külvilágról,
hogy ott veszély leselkedik egy ifjú hölgyre. Azt hittem,
ha otthon tarthatlak csak egy kicsit, akkor talán lesz még időm
bizonyítanom neked.
-Úgy érted, az apánknak. -Hah!
Nem! Neked. Hallottalak becsmérlőn beszélni a lányról,
aki egykor voltál. Pedig mily öntudatos voltál, már akkor!
Én álmodni sem mertem volna arról, hogy elszökjek!
Benned viszont mindig is volt valami bátorság, amely belőlem mindig
hiányzott. Oly sokszor kívántam, bár szembeszálltam volna vele.
Érted. Magamért. Nem te vagy az egyetlen, aki azt érezte,
hogy megfosztották valamitől.
Miért nem beszéltél nekem eddig erről még soha?
Azért, mert azon túl, hogy így csodáltalak… féltem is tőled.
A rémlénytől, akit teremtettem.
Talán tudat alatt másolni kezdtem apánkat.
Nem is emlékeztetsz rá.
Csak a pálcád. Bár a tiéd jóval elegánsabb.
Ne élcelődj a pálcámon! Gondolom a jó ízületeket mind te örökölted.
Túl szigorú voltam veled.
Az életem végre örömmel teli.
S féltem, elveszed tőlem az örömeim.
Azt remélem, örömeim mostantól mind veled együtt élhetem meg.
Hmm. Azért beszélek az inassal. Figyeljen oda jobban, hogy ki jön be.
Hm.
Induljunk! Esküvőre vagyunk hivatalosak.
Hozhatom a ruháját?
Igen, Varley.
Te leszel a leggyönyörűbb menyasszony!
Önnel meg mi történt?
Fensége! Egy rikkancsot kergetve ficamodott ki a bokám.
Értem. És mit tudott meg tőle?
Elmondta, ö, hogy… Azt nem tudja, ki lehet Whistledown, de azt igen,
hogy a vevői főként Mayfairben élnek. Hát, úgy véli, nos,
hogy Lady Whistledown is biztosan arra lakhat.
Köszönjük! Utána nézünk.
Fensége! Én alaposan átgondoltam, hogyan lehetne rátalálni a szerzőre.
És jómagam arra jutottam, hogy talán Lady Whistledown
nem is egy lady, nem ám. Mint tudja, Fensége,
a Lady Whistledown csupán írói álnév, s ez arra enged következtetni,
hogy a hölgy esetleg férfi.
Erre utal az a tény is, hogy ilyen jó stílusban ír, ilyen bátran.
Ez egyáltalán nem nőre vall.
Köszönjük.
Ó! Ő ott Lady Barragan, akinek nem tudtunk részt venni az ebédjén. Emlékszel?
És most már szinte könyörög, hogy megtiszteljük őt a következőn.
Ühüm.
Szépek az esküvők!
Mm! A miénk tökély volt.
Kezdődik.
Készen állsz?
Édesek! Igazán.
Drága szeretteim, azért gyűltünk ma össze Isten
s e gyülekezet színe előtt, hogy egyesítsük e férfit és e
nőt a házasság szentségében. Elfogadod-e ezt a nőt hites feleségedül,
hogy vele élj a házasság szent kötelékében? És kitartasz-e
mellette, örök hűséget esküdve, míg a halál el nem választ?
Én, Colin Bridgerton, téged, Penelope Featherington,
hitvesemmé fogadlak, mától mindörökre.
Én, Penelope Featherington, téged Colin Bridgerton,
hitvesemmé fogadlak, mától mindörökre.
E gyűrűvel nőül veszlek.
Tiéd a testem és a lelkem.
Nyilatkoztatok hát, s én ezennel házastársaknak nyilvánítalak
benneteket. Az Atya, a fiú és a Szent Lélek nevében. Ámen.
Mama! Felülmúltad magadat!
Ühm. Ugye tetszik?
Itt ma minden csodálatos.
Gratulálunk, Penelope. Kivételesen szép menyasszony vált belőled.
Hah! Ó!
Most mondhatod, hogy érzel valójában.
Én valóban így érzek.
Köszönöm.
Ugyan már!
Gyere, mutassuk meg neki!
Nem láttam még ennél szebb esküvőt!
Köszönöm, Hyacinth.
És Penelope bámulatosan szép. Miért bambulsz így, bátyám?
-Az ott egy…? -Ez ám a lakodalom!
Marcus-szal együtt érkeztünk, de pillanatok alatt elsodorta
mellőlem a sokadalom.
Mostanra jobb a kedve?
Igen. Megnyugvás békét kötni.
-Hmm. -Ühm.
Megpróbálkozhatna vele.
Szándékomban áll.
Hm.
Veled minden rendben?
Khm.
Megkönnyezted a szertartást.
Megkönnyeztem egy újabb barát elvesztését. Vagy nagy volt a por.
Melyik testvéredet szereted a legjobban?
Gregoryt, nyilván.
Ó! Jó! Érthető. De biztos vagyok benne, hogy akad elég hely a szívedben nekünk,
többieknek is. A szeretet nem véges, Eloise.
A barátságod Penelope-val hatalmas áldás. Ahogy a kapcsolatod is Colinnal.
Khm.
Itt is jó nagy a por.
Bocsáss meg! Jól esne most egy pohár pezsgő.
A teája, Miss!
Segítsen nekem!
Hah!
Feltétlen igyekszünk részt venni.
-Természetesen. Jó szórakozást! -Számítunk önökre!
-Köszönjük. -Köszönjük.
Mr. és Mrs. Mondrich?
Igen?
Nem lehetsz slampos!
-Legutóbb mikor írt Edwina? -Várt tőle egy levél, mikor megjöttünk.
Azt írja hogy az újdonsült férje azon túl, hogy olvas is,
megszerettette vele a természetjárást.
-A húgoddal? -Döbbenet. Tudom. Még
lovagolni is volt már vele.
Úgy lennék a helyében. Nem is sejted, milyen bájos a szülővárosunk Indiában.
Milyen rég volt már, hogy lovagoltam otthon.
Szívesen megnézném.
Méghozzá a lehető leghamarabb. Mielőtt jön a baba.
-Most? -Üm.
Egyszer feltétlen el akarlak vinni oda, de több hónap az út.
Igen, és ha most indulunk, lesz időnk felkészülni ott a szülésre. Édes! Tudom,
boldog vagy az életünkkel. Mostanra teljesen beilleszkedtél a Bridgerton
családba. Valahogy mégis azt érzem, nem teljes a kép.
Mit fog szólni anyád? Lemarad az unokája születéséről.
A mi gyerekünk egész életében Bridgerton lesz. De szeretném, hogy tudatában legyen:
ő bizony Sharma is; ismerje a származását. És fontos, hogy én is
megismerjem, így együtt tudjuk átadni ezt a tudást a gyermekünknek. Anyám biztos
megérti. S aztán hazatérünk.
Ne akard, hogy még jobban beléd szeressék, azt már nem bírnám.
-Egyszerűen tökély! -Köszönöm!
Sok boldogságot!
Khm.
Penelope! Jól szórakozol?
Remekül! Bár egészen elsöprő az élmény.
Ó, igen. Az esküvő nem az ifjú párról szól.
Akkor sem, hogyha rendben van köztük minden.
Köszönöm, hogy rám bízod ennek megoldását.
Teljesen lefoglalt az esküvő. Nem maradt időm kotnyeleskedni.
Bármi is a gond, tudom, hogy megoldjátok. A lényeg úgyis az,
hogy most már férjnél vagy.
-Kérlek… -Én…
Kérlek, menjünk innen el. Annyit ácsorogtam így a fal mellett, hogy…
…egy életre elegem lett belőle.
Mit javasolsz, hova menjünk?
Mondjuk… be, középre.
Nekem már nincs erőm a vendégekkel parolázni.
Akkor csak táncoljunk.
Hisz' még csak délelőtt van. És magasan jár a nap.
Pontosan tudom. De szeretnék táncolni a férjemmel napvilágnál. Ha a templomban
lehetett, itt miért ne?
Ám legyen!
Szívesen táncolna?
Lord Kilmartin. Hogy mit nem kérdez!
Miért ne?
De hiszen nem szokott táncolni.
Nem igazán. De talán javunkra válna, ha mernénk felvállalni magunkat.
Hm.
-Lady Bridgerton. -Ühm.
Nagyon köszönöm a meghívást!
Ó, Lord Anderson! Én köszönöm, hogy megtisztel minket.
Áh!
És a nővérével jött.
Ah. Igen. Az én ügyem rendeződött. Az öné?
Úgy gondolom, az én ügyem is lassan nyugvópontra kerül.
-Ez ballépés! -Ó, szerintem hibátlan, ahogy táncolnak.
Nem, nem ők.
A családunk most boldog, és hiánytalan. Nagyon becsüld ezt meg!
Őfensége, a királyné!
Ccc. Lady Featherington.
Fenség!
Aki nem Bridgerton, az mind elmehet.
Kifelé!
Penelope! Már te is Bridgerton vagy!
Itt valakinek rejtegetnivalója van. S én addig maradok, míg elő nem lép,
és fel nem fedi magát.
És minél tovább várat, a dühöm annál nagyobb lesz. Lépjen elő! Valljon színt!
Én volnék. Én őrzök titkot.
Ön?
Én. Eljegyeztem magam Lord Kilmartinnal. Megtisztelő,
hogy Fenség szívén viselte sorsom alakulását.
De talán épp emiatt nem mertem felvállalni önmagamat, de szeretem Lord Kilmartint.
És hozzá akarok menni.
Persze, ha a Fensége áldását adja ránk.
Ez nyílt titok volt előttem, Miss Francesca.
Romantikus irányultsága tisztán megmutatkozott már jó ideje.
Nem kell az áldásom a frigyéhez.
Nem, nem én nem ezért vagyok itt. Hanem Lady Whistledownért. Tudom,
hogy itt van közöttünk.
Tavaly becserkésztem. És fájt, hogy nem kaptam el. Erre most,
mikor a Cowper lány éppen erről a családról
ír hazugságokat hirtelen Whistledown is tollat ragad.
Nyilván sejtette, mi áll majd Miss Cowper lapjában.
Ez csalogatta elő a rejtekéből.
És miért? Nyilván, mert önök közül való!
Fensége!
Biztosíthatom, ha ilyesmi folyna az én otthonomban,
én tudnék róla. És már rég véget vetettem volna neki.
Jól van hát!
Őrizze csak a titkát, míg tudja.
Megoldom én a nyelvét hamarost.
Nem tudtam, hogy segít vagy árt a családnak, ha megszólalok.
Én örülök, hogy hallgattál. De ez volt a jel, megmutatta a helyes irányt. Azt, hogy
be kell fejezned a publikálást. Ugye?
-Colin! Én… -Előbb-utóbb le fog leplezni. És míg
Whistledown vagy, addig ez mindannyiunkat fenyegetni fog.
Tudod te, milyen érzés az,
hogy sehol e világon nem lehetsz igaz önmagad? Honnan is tudhatnád,
hiszen te nem nő vagy! Te bárkinek,
bárminek mutathatod magad,
míg a nő kénytelen elrejteni magából
mindazt, ami nem tetszik a világnak.
Én vagyok Whistledown. Ezen nem változtatok.
Én ezt nem tudom elfogadni.
Colin! Ma van a nászéjszakánk.
Ma éjjel inkább a szófán alszom.
Hozatom a kocsinkat.
Hm.
Minden rendbe jön! Hidd el!
Ah! Ez a dráma!
Én előre szóltam, hogy itt…
Mr. Bridgerton.
Benedict.
Örülök, hogy újra láthatunk.
Én is, mindkettőtöknek.
Átgondoltam az ajánlatot.
És?
Nos…
Jó estét, hölgyem!
Útbaigazítást kér?
Nem! A fizetségemért jöttem. A múlt heti Whistledownért járó pénzért,
ami a Cowper-házból érkezett.
Itt nem nyomtak Whistledownt a múlt héten se előtte soha.
Remek! Már három nyomdánál is próbálkoztam, nem lehet ezekből olyan sok.
De nem maga az a nő, ugye? Mindig kíváncsi voltam rá.
Az előző helyemen a tulaj mondta, hogy dolgozott neki. De tőle tudom,
hogy vöröshajú.
Ó! És mi mást tud még tőle?