Dobré ráno.
Jak ses vyspal?
Skvěle.
Jdu do našeho domu na snídani.
Přijde sem má matka.
Poskytnu vám oběma soukromí.
-Ne, nemusíš odcházet. -Rád bych.
Madam, máte návštěvu, v salónku.
Podejte jí čaj. Připravím se.
Dobré ráno, mamá.
Cressido.
Dobré ráno. Měla jsi šťastnou svatební noc?
Co tu děláš?
Prostě jdu na návštěvu k vážené Lady Whistledownové.
Znám tvé tajemství.
Ať si myslíš cokoli, mýlíš se. Teď prosím odejdi.
Když… uvážím vše, co se stalo, dává to vlastně smysl. Nikdo by tě nepodezříval,
snadno se na tebe zapomene.
Hm.
Jak příjemný pohled. Škoda, že se nemůžu dlouho zdržet,
protože jsem pod zámkem, dokud nepřijede teta a
neodveze mě na venkov.
Stěhuješ se?
Ano. Ale ne do domu tety Joanny. Takže zaplatíš mi dvojnásobek
odměny královny, abych si mohla zařídit život v cizině,
nebo všem oznámím tvou pravou totožnost.
Nikdo ti neuvěří, Cressido. Tvá pověst nemůže být horší, než je teď.
Slečno Cowperová.
Lady Featheringtonová. S Penelope tu řešíme, zdali se mi dá věřit nebo ne.
Brzy to zjistíme.
Víte, jak vaše dcera miluje psané slovo.
Nebo jak snadno se dá přehlédnout, což ji umožňuje na hodně dlouho zmizet.
Vzpomeňte jak ty, které považuje za nepřátele, umí ponížit… ve svém sloupku.
A pak zvažte, jak dlouho vám trvalo, než jste si zjistila,
že ona je pravou Whistledownovou.
Zaplatíš mi, co žádám nebo celé společnosti odhalím pravdu.
Užijte si ráno, dámy.
Penelope?
BRIDGERTONOVI
Řekni, že to není pravda.
Pro jednou… Cressida nelhala.
Ach!
Na každém plese… je vždy hodina, na kterou ty někam zmizíš.
Myslela jsem si, že ti prostě dojdou společenské způsoby,
ale teď vidím, jak jsem byla hloupá.
-Mamá, já… -Jaké hrozné věci jsi psala o
sestrách a o mně, a sama o sobě.
Znovu a znovu jsem bojovala všemi prostředky,
abych nás vytrhla ze zkázy a přesto, pod mou vlastní střechou,
moje vlastní krev dál zasévala semena naší zkázy. Jak jsi mohla, Penelope?
Tvůj manžel to ví?
Och…
No, o tom dnešním skandálu vědět nesmí. Kdyby takový džentlmen věděl, že
tvé chování… vedlo až k vydírání, kterýkoli biskup by v tom shledal důvod
-k anulaci sňatku. -Mamá, já už nechci lhát.
Colinovi to řeknu.
Já bych ti to zakázala.
Ale ty se mým slovem zřejmě řídit nechceš.
Musím se obléct.
Dnes hrajete nedbale, Lady Danburyová, takhle hra za chvíli skončí.
Vaše Veličenstvo je v poslední době v obviněních velice přímočaré.
Říkala jsem si, jak bychom se k tomu dostaly.
Bridgertonovi jsou vašimi oblíbenci.
Ale ne, nebylo to pouhé obvinění. Byla to pravda.
Jsem velmi blízko k tomu najít Lady Whistledownovou.
Co uděláte pak, až to odhalení učiníte?
Zvítězím, samozřejmě.
A pak? Nařídíte jí, ať přestane psát? Zavřete ji do žaláře?
Co mi chcete říct, drahá Lady.
Když Whistledownová začala publikovat, myslela jsem,
že je to někdo mocný z vyšší společnosti.
Ale z těchto posledních vydání bylo naprosto
jasné, že je v ní jistá zranitelnost… a zřejmá touha najít sama sebe.
Vy víte, kdo je Lady Whistledownová?
To proto se tolik snažíte chránit Bridgertonovy?
Už jsem blízko k odhalení, že?
Jen se snažím říct,
že Lady Whistledownová se možná nesnaží porazit vás ve vaší vlastní hře.
Možná jí jde jen čistě o to, aby v té hře mohla zůstat.
Jako zranitelný hráč.
Pocit, se kterým se snad můžete ztotožnit.
To možná bylo kdysi.
Mohla byste mi dát mat, Lady Danburyová.
Uvědomuji si to. Ale pak by hra byla brzy u konce. A jakou zábavu byste měla pak?
Měli bychom si připravit podzimní šatník.
Proto ty už nekýcháš, Alby? To to teplé počasí, co jsme měli?
To není sezónní. Je to nervózní kýchání, které tlumí naše šťastné
-manželství. -Hm…
Tss.
Už tak se potýkám s chladem. To musím snášet i vaše projevy?
Chceš se vrátit domů, lásko?
Asi si toho nikdo nevšimne. Teď, když si Penelope vzala Bridgertona,
už je nezajímáme.
S tím, jak nám porostou břicha, poroste i ocenění naší snahy.
Copak tys někdy viděla na plese těhotnou ženu, Philippo?
No, ne.
Protože jakmile je to na ženě vidět, čeká se, že se ze společnosti stáhne.
Já osobně nechci odcházet s kňučením.
Udělám cokoliv, aby ses takovému osudu vyhnula.
Dobře. Protože Philippa a já připravíme bál zaměřený na fialovou barvu.
A!
A oranžovou.
-Bude tam křišťál a zlato a stovky květin. -A můžeme mít i hmyz!
A neměli bychom probrat rozpočet?
Jistě. Měl by být moc moc velký.
Je dobré být na veřejnosti?
Královna o vašem zasnoubení ví. Už nedává smysl to tajit.
Podle ní je někdo z nás Whistledownová.
Ovšem já jako hlava domácnosti dobře vím, že to tak není. Nejlepší, co teď
můžeme udělat, je být na veřejnosti, aby si lidé nemysleli, že snad máme co
-skrývat. -Přeji dobrý den.
Naše nenucenost jistě… přesvědčí královnu, že ta obvinění jsou mylná, bůh nám pomoz.
A teď oba jezte. Hm?
Vidíš?
Jsme venku, jako každá jiná rodina, jíme zmrzlinu a plánujeme… svatbu.
Plánujeme svatbu, že ano?
Ech, jistě.
Jde jen o to, že chceme s Johnem požádat o zvláštní povolení, abychom mohli mít jen
malou oslavu doma, a pak se uchýlíme na Johnovo rodinné sídlo.
Eh, zabráníme tak dalším výpadům od královny.
Ano, já… myslím, že je to moudré. A eh, domnívám se,
že vaše sídlo v Oxfordshiru není dál než den cesty?
Vlastně, chtěli bychom se usadit v Johnově původním sídle.
Ve Skotsku?
Ou, kde přesně to tam je? Blízko u hranic?
Ech, ne. Na vysočině. Ale není to moc daleko od Glasgow.
To musí být aspoň dva týdny cesty.
Proto to tam mám tolik rád. Vzdálenost poskytuje skutečný klid.
Klidu se nemohu dočkat.
Och…
Jak ti je?
Zkouším nemyslet na včerejšek.
Myslím, že mamá byla nadšená, že královna přišla na snídani.
Hm.
Víš, že rodina bude v pořádku.
Ty tomu věříš?
I mě obvinila, že jsem Whistledownová a přežila jsem.
Mm.
I když ne bez jizev.
-Nedovol, ať je tvé manželství jizvou. -Ne…
Nakonec všechny ty věci vyřešíte společ…
Penelope. Co tu děláš? Já jsem nečekal, že přijdeš dřív než odpoledne.
Ona to ví, Coline. Nemusíš skrývat hněv.
Asi bychom o tom… neměli mluvit před slečnou Bridgertonovou.
Ona to také vše ví.
Výborně. Očividně to celý Mayfair ví dřív než tvá matka.
A proč náhle víme, že to víme?
Protože to zjistila Cressida. Za mlčení žádá deset tisíc.
-To nemyslíš vážně. -Jak na to mohla přijít?
To netuším.
Je úplně jedno jak. Když to ví, musíme jí zabránit to odhalit.
Já tě nežádám o pomoc. Jen chci být upřímná.
Co udělám, nezáleží na tobě. Jestli slečna Cowperová ten drb rozšíří, pošpiní
to jméno Bridgertonových, i vaší rodiny. A já nestrpím, aby někdo vydíral mou ženu.
Jistě je úleva toto slyšet.
Ne, jsi laskavý, Coline, ale…
Můžu zaplatit.
Vydělalas takovou sumu?
O něco větší popravdě.
Celou tu dobu?
Slečně Cowperové nezaplatíš ani penny.
-Coline, to je moje… -Pak jste odhodlán
-zaplatit vy, pane Bridgertone? -Ech…
-Ne, to nemůže. -Nikdo jí nezaplatí.
Tak co navrhuješ udělat?
-Prosím, kdybyste mě necha… -Nebudu se hrbit před Cowperovou. Hned
zítra ji navštívím. Musí pochopit, že takové jednání zruinuje všechny
zúčastněné. To je jediná cesta.
Pane Bridgertone.
Lady Cowperová.
Rád bych hovořil pouze s vaší dcerou.
Navzdory řečem společnosti, mne velmi uráží, když si myslíte, že toto není
-slušná domácnost. -Matko, nech nás.
Teď už na tom nezáleží. Prosím, jdi.
Poskytnu vám pět minut.
Vaše matka zřejmě zatím neví, že vydíráte moji ženu.
Protože už nikomu nevěřím. Jen sama sobě.
Pak musíte být osamělá.
Já vím, jaké to je být osamělý, když jsem na cestách.
Ubohý pane Bridgertone. Procestovat kontinent,
vidět to nejlepší na světě, to může zažít jen muž.
Mluvíte jako Eloise.
Hm.
Máte pravdu. Cestování je privilegium.
Ale poslední rok jsem zjistil, jak toužím po psaní z domova.
Od Penelope nejvíc.
Ale neodepisovala mi.
A vlastně ani nikdo další.
Jakoby se… každý zabýval jen svým životem
a mě v něm už nepotřeboval. Tak jsem se hodně snažil změnit v člověka,
který žádné potřeby nemá.
Takovou cestu vám nedoporučuji.
Pane Bridgertone, jsem zmatená. Zdá se, že jste sem přišel, abych vás litovala,
ale jsem ta, které máte zaplatit.
Nestojím o váš soucit.
Žádám o milosrdenství. Penelope není padouch.
Věřte mi, já chápu, proč Whistledownovou nesnášíte. Její slova jsou břitká a ostrá,
ale i tak čtenáři rádi zaplatí, aby si každý týden o sobě četli.
Nemluvíte, jako byste autorku nesnášel. Mluvíte, jako byste na ni
žárlil.
Ne to ne.
Jde o to, že je Whistledownová a pak je Penelope,
která zažila osamělost, jakou nikdo z nás nedokáže
zdaleka pochopit.
Jaké to je být ignorována, cítit se neviditelná.
To sice neomlouvá její činy, ale je jistě pochopitelné,
že občas její sloupek odrážel krutosti kolem ní. Krutost,
kterou jste možná také poznala.
Penelope si vyčítá, že se na tom také podílela.
A v posledním vydání vám neublížila. A když vám Penelope může odpustit,
nechápete,
že vám může odpustit i společnost?
A váš otec vás jistě přijme zpátky do Londýna, až vše pomine.
Láska rodiny je trvalá.
To je rozdíl mezi vámi a mnou.
Považujete za jisté, že vás rodina bude vždycky podporovat.
Nejsme stejní, pane Bridgertone a nikdy nebudeme.
Slečno Cowperová. Slečno Cowperová!
Slečno Cowperová! Neuvěří vám, když řekneme, že lžete. Nemáte důkaz.
Mám tiskařského učně, který je ochoten vše potvrdit,
pro radost ze setkání s Lady Whistledownovou.
Máte čas do plesu Dankworth-Finchových, jinak to další ráno všem oznámím.
Vlastně, když uvážím nulovou podporu
mé rodiny v budoucnu, možná po vás nežádám dost peněz.
Jen trochu peněz navíc k uspořádání plesu. Třeba na…
malá stvoření s mnoha nožičkami.
Stejně nám to dlužíš. Na svatbu Penelope jsi dala víc než na naši.
Protože vy obě jste si vzali muže bez titulu, zatímco Penelope má bohatého
-Bridgertona. -Ach…
Který se o tebe samozřejmě ve stáří postará.
Jaký máš důvod ty peníze zadržovat? Pusť nás dál.
Teď není vhodná doba. Očekávám návštěvu.
Koho?
Hm.
Bez obav, dámy. Ze všech správců domů v Londýně
mám já největší zkušenosti, jak udělat z mála hodně.
Aspoň mé sestry budou šťastné, když budu já zničena.
S pozitivním myšlením se dostaneme dál.
-Colin dokáže být velice přesvědčivý. -O Colina se nebojím.
Cressida má i rozumné chvilky. Snad to bude dnes.
Opravdu ji máš ráda? Nebo jsi mě chtěla jenom potrestat?
Já nejsem tak přízemní. Z počátku mě upřímně bavila.
No, možná původně bylo to přátelství zabarveno troškou malichernosti.
Řekni mi, co čteš?
Myslím, že jsem selhal.
A… teď chce dvojnásobek.
-Dvacet tisíc liber? -Zbláznila se.
Tolik peněz nemám.
Co víc, chce, ať využiješ svůj sloupek a napravíš její pověst.
Musím se omluvit.
Vypadá to, že jsem vše ještě zhoršil.
Všechno je to má chyba.
Co budeme dělat?
Penelope měla pravdu. Bude lepší jí zaplatit.
Mám prostředky. Jen musím požádat Benedicta, aby tak velký výdaj podepsal.
-Řeknete bratrovi o totožnosti mé dcery? -Ne. Asi… si budu muset něco
vymyslet. Její identitu budu chránit.
No…
ta Cowperovic holka jen chce, abys napsala…
pár zářivých slov o jejím vzhledu a šarmu.
To není šťastné řešení.
Neměla jsem od Cressidy očekávat víc.
Jsem ti moc vděčná za všechnu pomoc.
Já, myslím, že Její Veličenstvo od toho honu upouští.
Já doufám, že brzy najde nějaké jiné rozptýlení. Když o tom mluvíme…
Mm.
Je to silné.
Ten drink mohli vymyslet jen Skotové. Potřebují ho. Mají tam prý kruté zimy.
Och, ne, neděste mě víc, než už jsem, Agatho.
Já bych se nebála. Francesca, zdá se, našla vnitřní… odvahu.
Ano, přesně tak. A využívá ji k tomu, aby se dostala co nejdále od své matky.
Koupila jsem tu lahev před mnoha lety na výletě do Skotska. Zpočátku…
to bylo na patře příliš drsné. Ale časem to jednoho dostane.
Je to drsné.
Budu vás ráda podporovat, až tu Francesca nebude.
A můj bratr také, pokud chcete.
Ech, o tom se nemusíme bavit.
Možná bychom měly?
Lord Anderson je bezesporu příkladný džentlmen.
A pokud byste nám dala… své požehnání, pak…
Rozhodně není má věc, dávat či odpírat požehnání. Oba jste dospělí. Dělejte si,
co chcete.
Koneckonců, ne že bych já žádala vaše svolení.
Najednou to jde dolu dost hladce.
Vy víte.
Že?
Vím, že můj otec byl dobrý člověk.
A vy jste byla dobrá přítelkyně.
Víc vědět nepotřebuji.
I můj bratr je dobrý člověk.
A vy dobrá přítelkyně.
A ani já nepotřebuji vědět víc.
Ale jestli to mezi vámi pokazí, dám vám přednost před ním.
Kvůli jeho hlouposti vás neztratím.
Agatho, člověk s takovou mocí neexistuje.
Ách…
Představte si nás na plese? Jak bychom to vysvětlovali třeba…
vdově Lady Cheltenhamové?
Museli bychom vymyslet nějaký příběh.
-Mm. -Jakoby vás našli na plese mrtvé.
Pravda.
Jak se stavíš ke společenským akcím?
Mm.
Myslím, že mám lásky na rozdávání. Taky miluju klábosení.
A každou dobrou párty.
Obzvlášť párty ve třech.
Dobrou noc, pane.
Já… jen potřebuji svou přikrývku.
Jistě.
Před svatbou tvé sestry jdu ještě na čaj.
Chci ti ušetřit nepohodlí v kočáře.
SLEČNA BRIDGERTONOVÁ
COLIN BRIDGERTON PAŘÍŽ, FRANCIE
PAN COLIN BRIDGERTON FRANCIE
TVÁ ODDANÁ, PENELOPE
Madam.
Je tu Penelope?
Už ho nemohu dál zdržovat, madam. Toho právníka. Je tady.
Uveďte ho. Nejspíš.
-Lady Featheringtonová. Walter Du… -Walter Dundas, vzpomínám si. Zřejmě
nám jdete pogratulovat ke svatbě mé dcery do jedné z nejváženějších a
nejrespektovanějších rodin společnosti.
Obávám se, že ne,
nepřijel jsem ve šťastné záležitosti. Eh, i když mi někteří řekli,
že osvobození od podvodu
je pro ně uklidňující.
Kéž byste měl dostatek důkazů pro obvinění, která se chystáte vznést.
Ne důkazy, co jsem hledal ne, ale všechny, co jsou třeba.
Peníze, které jste zdědila po své tetě Petunii.
Je dost podivné, že jste přišla k takovému majetku po tom,
co Jack Featherington utekl s tím vaším.
Vlastně sousedé tety Petunie v Cornwallu se mnou souhlasí. Z toho, co jsem slyšel,
tak žila v hluboké chudobě.
Kdo může říct, že nebyla spořivá? Šetřila, aby z toho jiní mohli mít prospěch.
Její věřitelé. Och, Lady Featheringtonová. Já vím,
že vaše peníze pochází z podvodných aktivit
Jacka Featheringtona. A věřím, že Koruna bude souhlasit,
aby titul Featheringtonových přešel na poněkud zásadovější rodinu.
Své objevy předložím tento týden královským úřadům.
Pěkný den.
Penelope…
Je to pravda?
Tvé peníze jsou ty, co bratránek ukradl společnosti?
Žádný z nich nepotřeboval ty peníze tak, jako my.
-Ukradla jsi jim je! -Zatímco ty jsi je ponížila. Ty jsi
ukradla jejich důstojnost. V tom, co jsme obě udělaly, není rozdíl.
To, cos ty udělala, je zločin!
Ale já jsem to musela udělat, abych tuto rodinu chránila! Koho jsi chránila ty svým
-plátkem? -Sama sebe!
Och. A před kým?
Chápu.
Ach…
Víš, to není…
není to snadná věc, být rodičem.
Jak jsem měla vychovávat dcery, když mě učili, že všechna moc pochází od muže?
To, co jsi udělala, jsi zvládla jen ty sama.
I když se mi nelíbí, cos za celé ty roky napsala,
tak velice lituji toho, že jsem tě přehlížela.
Obě dvě jsme dělaly jen to nejlepší,
co nám v dané situaci společnost zkrátka umožňovala.
Fajn.
Možná, že to šlo i jinak. Ale já to neviděla.
Co asi napíše Lady Whistledownová o naší ostudě, až se to vše provalí?
Ona napíše cokoliv budu chtít.
To je velká moc.
Udělalas pro sebe velkou věc.
Děkuji.
Jsme si podobné víc, než si chci přiznat.
Jestli tohle přežijeme…
musíme být lepší.
Och, má drahá.
Mamá.
Ty do toho Skotska přineseš takovou dávku jasu.
-Jsi smutná, že odcházím? -Ne, jistě, že ne. Já jen, že jsem
nečekala, že se usadíš tak daleko od nás.
-Anthony a Kate jedou do Indie. -Ano.
Ale už jsi byla tolik času daleko od nás, v Bathu s tvou tetou nebo i sama,
když jsi doma.
Teď se bojím, že tě ztratím nadobro.
Mamá, to… to je naopak.
Je velmi těžké… tedy občas slyšet vlastní hlas uprostřed hluku v tomto domě.
Kdežto s Johnem, slyším samu sebe víc a víc.
Je mou velkou nadějí, že ticho a krása Skotska mi umožní poznat samu sebe lépe, a
tak i vy všichni mě budete znát líp. Nechci nic víc, než být blízko.
A v Oxfordshiru bys… ticho a krásu nenašla?
Příliš by mě lákalo jezdit domů pravidelně.
Ale budeš jezdit?
Jistě.
Mé statečné, chytré děvče.
Víš, když jsem potkala tvého otce,
sotva jsem mohla vyslovit své jméno, jak mě zaujal. Koktala jsem i ta nejznámější
-slova… -Mamá, já… myslím, že už
jsme to probraly. John…
Je, je skvělý muž a dobrá volba.
Chtěla jsem tím jen říct, že jsem si hodně dlouho…
myslela, že taková, přesně taková musí být láska pro každého.
Překvapivá, silná, rychlá.
Ale ty jsi mi ukázala, že je i jiná cesta, že krása je i v pomalém přístupu.
Bože, jsi tak mladá a už tak moudrá.
Jistě se ti bude ve Skotsku dobře dařit.
Beru si tebe za svou právoplatnou manželku,
chci tě mít a slibuji ti věrnost v bohatství
i chudobě, ve zdraví i nemoci, dokud nás smrt nerozdělí.
Beru si tebe za svého právoplatného manžela.
Chci tě mít a slibuji ti věrnost, v bohatství i chudobě, ve zdraví i nemoci,
dokud nás smrt nerozdělí.
A nyní spolu žijte ve svátosti manželství, do konce vašich dnů. Amen.
Och, má drahá.
-To je mi ale tichý svazek. -Gratuluji vám.
Už se těším na svou svatbu.
Užila jste si to?
Ovlivnila mě sladká slova pastora, nebo lorda Andersona naše
matka opravdu zaujala?
Vypadá šťastná. Kdo jsme, abychom ji soudili?
Mm. On je milý člověk, který má štěstí, že Anthony už odjel.
Mm.
Lordu Andersnovi bys měla být vděčná. Když jsem vdaná, matčina pozornost se může
-vrátit k tobě, když ji někdo nerozptýlí. -Uuh.
Promiňte. Já myslím, že bych měla přivítat paní Mondrichovou.
Ano.
Zdravím. Mohu?
Velmi krásný obřad.
Také myslím.
V pořadí až druhý po kráse hostitelky.
Lichotíte mi.
Ne, mluvím vážně.
A upřímně se vás ptám, jestli budete tak laskavá a
věnujete mi tanec na příštím bále?
Na tom… Dankworth-Finchově?
Já, no… Ano.
To, to by bylo nanejvýš vhodné.
Dobře.
Moc dobře.
Přípitek, jestli mohu.
-Pro svoji krásnou manželku. -Och.
Nemám slov, kterými bych vyjádřil svůj obdiv.
Vlastně jsi mi za to určitě vděčná, protože vím, že nejsi moc ráda,
když jsi na dlouho středem pozornosti.
Proto místo toho věnuji pár skromných slov tvé rodině.
Zvlášť tvé matce.
Drahá Lady, v Benedictovi se odráží vaše otevřenost,
v Colinovi váš šarm, vaše moudrost v Eloise,
a do Gregoryho a Hyacinth
jste vložila svůj jas.
-Hm. -V této chvíli, kdy jsem tolik vděčný za
svou novomanželku, cítím i stejnou vděčnost k ženě, která ji vychovala.
Mamá.
Děkuji vám.
Vám všem, z celého svého srdce.
Bože…
Bože.
Ach. Promiňte. Slzy jsou to poslední, co jsem chtěl vyvolat.
-Hyacinth brečela celou tu dobu. -Ach.
Jednou i ty budeš mít srdce.
-Mamá, zahraješ si se mnou duet? -Oh, nebesa. Teď? Už, už
-strašně dávno jsem nehrála. -Ech.
Pamatuju si, že když jsem hrála poprvé, dojala jsem tě k slzám.
A nejenom ji. Z těch zvuků jsem ve svém pokoji plakala taky.
-Hahaha. Naštěstí mě mamá neopustila. -Mm.
A teď tě zas neopustím já.
To má být hrozba?
-Zlom vaz. -Děkuji.
Děkuji.
-Bravo! -Bravo. Přídavek! Přídavek!
Mohu s tebou mluvit?
-Díky, Johne. -To bylo krásné, viďte?
Jestli jde o peníze pro slečnu Cowperovou, večer promluvím s Benedictem.
Měl jsem v úmyslu počkat, až po svatbě.
Dobře.
Nechci, abys s ním mluvil.
-Ale čas už se krátí. -Nechci, abys kvůli mně svému bratrovi
lhal. Tvá rodina, o kterou ses se mnou podělil, je příliš dobrá.
Příliš vřelá a milá, než abychom ji podváděli.
Už nedovolím, aby se mé lži šířily dál.
-Tak jak ti tedy mám pomoci? -Jen mě miluj!
Už jsi mi toho tolik dal, Coline.
Naučil jsi mě, jak mám vydržet. Ukázal jsi mi,
že jsem schopna přijmout potěšení. Ale to co děláš,
není to, proč tě tak miluji.
Je to tvá laskavost, tvá empatie, jak moc ti na mě záleží.
To jaký jsi, mi stačí, Coline.
Nepotřebuji, abys mě zachraňoval. Jen stůj při mě.
Drž mě.
Líbej mě.
-Moc rád bych tohle všechno dělal. -A co ti v tom tedy brání?
Já nevím.
Ale vím tohle. Slečna Cowperová bude hrozbou nad námi.
A dokud budeš žít s tímto tajemstvím…
-pořád mezi námi něco bude. -Já vím.
To je možná klíč.
Co myslíš?
Pro vás, Vaše Veličenstvo.
Coline?
Přišel mi dopis od tvé manželky.
Radši si sedněme.
Není divu, že dopadla tak, jak dopadla. V domě je příliš teplo.
Máš pravdu, sestro. I za to může má žena.
Už jsem zapomněla, jak příšerná žena to je.
Já s ní nikam neodjedu.
Jinou možnost nemáš, Cressido.
Vážně bys dovolila, abych měla takový osud?
Pojď, děvče. Představ se mi, ať hned vidím, na čem budu muset pracovat.
Jistě, teto Joanno.
Po dnešní noci už to bude jedno.
Tvá služka mě poslala sem.
Ten privilegovaný přístup se mi líbí.
Sluší ti to, jako vždy.
Mm. Paul dnes přijde také?
Myslím, že je dnes s někým jiným.
Jistě.
-Tak si i my pozveme někoho jiného? Hm? -Ach.
-Budu k tobě upřímná. -Mmhm.
I když jsem si to minule ve třech užívala, doufala jsem, že dnes večer tu
-budeme jen my dva. -Mhm.
Ach.
Nelíbí se ti, když je s námi Paul?
Ano líbí.
A moc. Ale můj vztah s Paulem je přátelský a já zjišťuji…
že mi na tobě záleží, Benedicte.
Víc jak na příteli.
Tvá otevřenost, ta přemíra lásky.
Nikdy jsem nepotkala nikoho tak podobného sobě. A začínám si říkat,
co když dovolíme, aby věci mezi námi byly vážnější?
Tilley
ty jsi výjimečná žena.
Ale…
nejsem si jistý, že vážnost je to, co chci.
Je to kvůli Paulovi?
Ne. Paul by mohl být Patricia, či Polly či Peter, nebo kdokoliv.
To, co se stalo mezi námi co se dělo od chvíle, kdy jsem tě potkal mi ukázalo,
jak skvělé je být svobodný.
Otevřela jsi mi svět.
A já nejsem připraven ho zase zavřít. Ne teď.
Myslel jsem, že chceš to samé.
Chtěla jsem.
Dokud jsem se o tebe nemusela dělit.
Jsem stejně překvapená jako ty.
Respektuji tvé přání.
Ale musím říct, že i veselí může být únavné.
Pro jednou je pro mě hezké se moci někomu odevzdat.
Díky, žes mi připomněl, že je to možné.
Těší mě, že jsem tě tu našel.
Zdá se mi to tak přirozené,
že se opět houpu sem a tam a nepohybuji se určitým konkrétním směrem.
Kam by sis přála směřovat?
Zatím bych byla ráda s rodinou, dokud ta věc s Whistledownovou nepřejde.
Ta přejde.
A pak?
Vlastně kamkoliv.
Skoro celý svůj život jsem strávila v Mayfair nebo v Aubrey Hall.
Pokud mám změnit svět, určitě bude třeba z něj
nejdřív něco vidět, setkat se s někým mimo rodinu
nebo debutantek na trhu.
Ty už zase chceš změnit svět? Myslel jsem, že letos jsi měla spíš zájem
-zapadnout. -Hm, s tím vším jsem řádně skončila.
-A vida. -Hm.
Říká tvé ticho, že víš něco, co já ne?
Ne. Určitě ne.
Věř mi, čím víc se učím, tím víc vím, jak málo vím.
Zdá se mi…
že každá další věc, kterou se dozvím, mě může úplně změnit.
Hluboce souhlasím se vším, cos řekl, protože vůbec netuším, o čem mluvíš.
Hm.
-Jednu věc tedy vím. -Ech.
Neměli bychom dopustit, aby uplynula dlouhá doba,
než se setkáme na houpačkách a budeme už úplně popletení.
-Vypadáš pěkně. -Mé úsilí bude k ničemu, když vím,
jaké zklamání mě za těmi dveřmi čeká.
Varleyová určitě udělala maximum.
Och!
Sehnala i pštrosí péra.
A fialové orchideje.
Philippo, je tu jeden, dva, tři, čtyři… osm členů souboru.
Sehnali jsme je?
Sehnali.
Och…
Philippo, vřískáš jako dítě, co dostane první kus dortu.
-Mamá, děkuji! -Mm.
Co tím ale myslíš?
Tos musela být ty, kdo to všechno zaplatil.
Mamá mi řekla, že si přejete mít ten nejlepší ples.
Hm.
Rádo se stalo.
Děkuji.
Mm.
Ech.
Je to krásné.
Jsem na vás pyšná.
PLES DANKWORTH FINCHOVÝCH
Mm.
-Dámy se překonaly. Je to velmi nezvyklé. -Och…
-Krásné. -Že?
Hm.
Ach!
Užijte si hezký večer.
Ano. Fialová byl můj nápad.
Pokud je to náš poslední ples, aspoň… mají Philippa a Prudence krásný zážitek.
Vážně?
Vaše Veličenstvo!
Odpusťte, Veličenstvo. Nemáme pro vás křeslo, nečekali jsme,
že naše pozvání přijmete.
Není to vaše pozvání, co mě sem přivedlo. Přestaňte hrát.
Díky svému neúnavnému pátrání, které ji dostalo do bezvýchodné situace,
jsem počátkem týdne dostala dopis od Lady Whistledownové.
Žádá mě o milosrdenství a o to, aby vás všechny mohla oslovit sama.
Aby se mohla veřejně obhájit, než já vynesu svůj rozsudek.
Proto teď s radostí předávám slovo samotné pisatelce.
Jemu ne.
Omlouvám se.
Jí.
Penelope? Penelope? To není možné! To snad ne!
Penelope nemůže být Lady Whistledownová! Já tam nevidím, na koho ukazovala?
Ona ale umí psát dobře.
To nemůže být ona.
Zdravím… všechny.
Nebo mám říct: Nejdražší čtenáři?
Já vím, to vše, co jsem udělala, není k smíchu.
Z počátku jsem myslela, že nikdo nebude mé psaní brát vážně.
Proč by měl?
Nikdo nebral cokoliv kolem mne vážně.
Teprve teď si uvědomuji, jak běžný pocit to byl.
Být dívkou, kterou nikdo neposlouchá.
Psala jsem o vás o všech, protože jste mne uchvátili, otevřeně jste žili své životy.
Tím, že jsem o vás psala, měla jsem najednou pocit,
že i já žiji… měla jsem moc.
A kdokoliv z vás v této místnosti, který to někdy zažil, ví, jak je to nakažlivé.
S tou mocí jsem byla neopatrná. Ze stínu, kde jsem se ukrývala,
bylo tak snadné házet špínu.
Teď ale vidím, jakou to chce odvahu žít život na veřejnosti.
Ctít své slabosti veřejně a všem na očích.
A vědět, že bez ohledu na výsledek, má každý svou cenu.
Všichni mluvíme. Šíříme klepy.
Klep je informace.
Vytváří vazby.
Hlavně pro ty, kterým se toho říká tak málo.
Ale už nechci dál skrývat tu největší informaci, co mám.
Svou totožnost.
Proto jsem nesmírně vděčná naší královně,
že mne svým lstivým plánem donutila vyjít ze stínu.
Pokud mi dovolí, abych pokračovala budu mířit svým brkem zodpovědněji.
To je mé pokání
a má prosba.
Zdá se ponížená.
Ale budeme sledovat, jestli to tak i zůstane.
Jaký život by to byl bez trochy drbů?
Nechala ji?
Vážně?
Teď, Varleyová! Ten hmyz!
-Nevěděla jsem, že tu budou motýli. -Jak jsem řekla! Hmyz!
Ty…
jsi genius.
Já vím.
Smím prosit?
Hm.
Vy nehodláte tolerovat lež?
Lady Danburyová.
Poslední sloupek. Královna byla blízko, když tušila,
že Whistledownová je Bridgertonová, chránící sebe. Ale já je znám dobře,
abych věděla, že to nebyl nikdo z nich.
A je jen jedna osoba, která miluje Bridgertonovi víc než já.
Vy jste to věděla.
Tušila jsem to.
Nejste ve společnosti jediná, kdo udrží tajemství.
A teď se těším na další vydání. Hm?
Ty jsi zázrak.
Bez tvé podpory by to nešlo.
A královniny.
Ano. A právníkovi řekni, že tvé peníze pocházejí z mého psaní.
Nemůže nás postihnout.
Je čas být lepší.
Mé děvče.
Dobrý večer.
Díky za tvůj dopis.
Nikdy jsem neviděl matku tak rychle vyděšenou.
A taky…
tak ohromenou.
Je na tebe pyšná.
Něco jsem v něm vynechala.
Nebudu proti anulování, pokud ho chceš.
Nechci, aby tebe nebo tvou rodinu dnešní večer nějak poškodil.
Sama královna tě akceptovala.
Zatím.
Stejně jak museli veřejně všichni.
Ale Whistledownová lidi naštvala a ti nezapomenou.
Už nemusím mít takové štěstí.
Pen, od chvíle, kdy jsem zjistil, že jsi autorka,
jsem dělal vše, co se jen dalo, abych tě od ní oddělil.
Ale další den jsem si znovu přečetl dopisy, co jsi mi poslala.
Tvé dopisy byly ty, které jsem četl nejraději. A došlo mi,
že jsi ona.
Vždycky jsi měla… jeden hlas. Od Whistledownové tě nic neoddělí.
A když jsem tě viděl mluvit,
tak to ani nechci.
Protože promiň, bylo to zatraceně skvělé.
Popravdě je možné, že…
že jsem ti trochu záviděl.
Tvůj úspěch.
Tvou statečnost.
A teď prostě nemohu uvěřit, že takhle statečná žena miluje zrovna mě.
Jaké mám štěstí, že stojím po tvém boku a dokonce nasávám trochu tvého jasu.
Jestli je smyslem mého života jen milovat skvělou ženu, jako jsi ty…
pak budu ten, kterému se vše splnilo.
Miluji tě.
Jste dobrý člověk, pane Bridgertone.
Já miluji tebe.
A teď
poskytla byste mi tu čest a šla se mnou na parket, paní Bridgertonová?
Všichni jsou šťastní.
To ano.
A ty?
Jsem pozitivně naladěná, protože mě napadla skvělá myšlenka.
Nebo spíš žádost. Asi. No.
Jaká je to žádost?
Mohu s vámi do Skotska?
Mamá se bude líbit nápad, že na tebe dohlédnu.
Ale vlastně si přeji žít chvilku mimo naši malou bublinu, zažít dobrodružství.
Nemohu změnit svět, dokud ho kousek neuvidím.
Nechám ti tvůj prostor, to slibuji. Co myslíš?
Pokud budeš ve svém křídle zámku.
Budeme bydlet ve skutečném zámku?
-Uh. Ah. -My?
-Eloise nabídla, že nás doprovodí. -Ech…
Pokud to nevadí, mylorde?
Vůbec ne. To je báječná zpráva.
A naštěstí právě přijela má sestřenice a doplní cestovní skupinu.
Je mi velkou ctí vám představit…
-Michaela Stirlingová. -Ech.
Varuji vás, každý ošklivý detail, který vám o mně řekl, je lež.
Pravda je mnohem horší.
A vy budete…
Já jsem… no, jsem Francesca Bridgertonová. Kilmartinová. Kilmartionová
-jsem už. -Mm.
Moc ráda vás poznávám.
Nejdražší čtenáři, přistihla jsem se, že se mi najednou nedostává slov.
Má zdrženlivost není způsobena snahou chránit jakákoliv riskantní spojení.
I když jsem o některých možná zaslechla.
Má zdrženlivost pramení z pocitu radosti.
Všem, kteří se by se snad cítili touto autorkou ukřivděni,
se tímto hluboce omlouvám.
Přeji vám jen to nejlepší.
Budeš mi chybět.
Jen do příštího roku.
Hm.
Copak by mi mamá dovolila zmeškat její ples?
Mm, to jistě ne.
Budu tam, schovaný za maskou a dámám se budu vyhýbat jako moru.
Pak se ukryji vedle tebe.
Hm.
Mm.
Teď je čas hledět do budoucnosti, ať už přinese cokoliv.
Tato autorka toho umí víc než jen předvídat,
jaká by ta budoucnost mohla být.
Ale s každou uzavřenou kapitolou je zajisté příběh bohatší a hlubší.
Byla to dost dlouhá cesta, kterou jsme spolu prošli.
A proto nyní s těžkým srdcem píši tuto poslední na mě až neuvěřitelně krátkou
větu jako Lady Whistledownová.
Sbohem.
-Oh, jak se máš? -Kdo je nejhezčí ze všech? No ty.
Oh, směješ se. To je ono. Ano. Pojď k mamince.
Ma ma ma. Ano. Ahoj.
Pořád nemůžu uvěřit, že ty jediná máš chlapce. A taky dědice.
Nový lord Featherington je velký fešák.
To má po svém otci.
Táta odvádí pozornost chytrým slovem a lákavým úsměvem.
-Můj úsměv je lákavý? -Takový krásný chlapec! -Ano, ano.
-No jo. -Oh.
Jsem ráda, že máme dcery.
Jsem si jistá, že se obě dobře provdají…
Myslím, že Philomena se stane velkou spisovatelkou a nebude manžela potřebovat.
Určitě to máme v rodině.
Já bych svou knihu nikdy nemohl napsat bez pomoci tetičky malé Philomeny.
Hm.
To je ale kluk.
Je lepší, než jsem čekal.
Jsi dost starý, abys to četl?
Ano.
Je to tady! Mám toho dost pro všechny.
-Ukaž. Podržím malého. -Ano.
A s odchodem své literární osobnosti do důchodu,
bych se ještě ráda formálně představila.
Dřívější čekanka,
současná sloupkařka,
pozorovatelka,
držitelka pera.
Nikdo výjimečný, ale i tak mám své chvilky.
-A doufejme, drahý… -A doufejme, drahý čtenáři, že si je
nadále budete užívat se mnou, až začneme další část naší cesty.
Vaše oddaná,
Penelope Bridgertonová.