Dobré ráno.
Jak ses vyspal?
Špatně.
Posnídám u nás.
- Vždyť má dorazit mamá. - Dopřeju vám soukromí.
- Ne, nemusíš odcházet. - Ale já chci.
V salonku máte návštěvu, milostpaní.
Nabídněte jí čaj, hned tam budu.
Dobré ráno, mamá.
- Cressido? - Dobré ráno.
Užila sis svatební noc?
Co tady děláš?
Přišla jsem navštívit
váženou lady Whistledownovou.
Znám tvé tajemství.
Ať už si myslíš cokoliv, pleteš se. Odejdi, prosím.
Zpětně to celé dává naprostý smysl.
Jsi tak nevýrazná, že tě nikdy nikdo nepodezříval.
Ten pohled si užívám.
Bohužel si ho nemůžu vychutnat déle, protože jsem pod zámkem,
dokud mě teta neodveze na venkov.
- Odjíždíš z města? - Ano, ale ne k tetě Joanně.
Vyplatíš mi totiž dvojnásobek královniny odměny,
abych mohla žít v cizině,
nebo všem prozradím tvou pravou identitu.
Nikdo ti neuvěří, Cressido.
Naprosto ses znemožnila.
Slečno Cowperová.
Lady Featheringtonová.
S Penelope jsme právě probíraly, zda se mi dá věřit.
To brzy zjistíme.
Považte její lásku k psanému slovu.
To, jak je snadno přehlédnutelná,
takže se vždy může na delší dobu vytratit.
To, že všichni, kdo se jí znelíbí,
skončí znemožnění v Listech.
A pak se sama sebe zeptejte, jak jste mohla tak dlouho přehlížet,
že to ona je ve skutečnosti lady Whistledownová.
Zaplatíš mi,
nebo tě odhalím celé smetánce.
Užijte si zbytek rána.
Penelope…
BRIDGERTONOVI
Řekni mi, že to není pravda.
Cressida projednou nelže.
Z každého plesu se vytrácíš dřív.
Myslela jsem, že už jen nezvládáš být mezi lidmi,
ale teď mi dochází, jak hloupá jsem byla.
Mamá…
Co všechno jsi napsala o svých sestrách,
o mně i o sobě…
Dělala jsem, co se dá,
abych nás udržela nad vodou,
a má vlastní krev
se nás mezitím celou tu dobu pokoušela potopit.
Jak jsi mohla, Penelope?
Ví to tvůj manžel?
O tomhle posledním skandálu se dozvědět nesmí.
Kdyby takový gentleman zjistil, že tvé počínání vedlo k vydírání,
i ten nejsvatější biskup by mu udělil povolení k rozvodu.
Já už nechci lhát, mamá.
Řeknu to Colinovi.
Zakázala bych ti to…
ale moje slovo pro tebe očividně nic neznamená.
Musím se obléknout.
Dnes jste nějaká roztržitá, lady Danburyová.
Tímto tempem brzy dohrajeme.
Poslední dobou nařčeními nešetříte, Veličenstvo.
Říkala jsem si, kdy na to přijde řeč.
Bridgertonovi jsou vaši oblíbenci,
ale nejde o pouhé nařčení.
Jsem si tím jistá.
Blíž k odhalení lady Whistledownové jsem dosud nebyla.
A co máte v plánu, až se vám to podaří?
Oslavím své vítězství.
A co potom?
Zakážete jí psát?
Uvrhnete ji do žaláře?
Kam tím míříte, lady Danburyová?
Když vydala své první Listy,
předpokládala jsem, že se jedná o někoho vlivného.
Z posledních vydání je však zřejmá jistá zranitelnost.
Jako by se pokoušela najít sebe samu.
Vy snad její identitu znáte?
Proto se Bridgertonovy snažíte chránit?
Jsem na správné cestě, že ano?
Jen naznačuji,
že lady Whistledownová
se vás možná nesnaží porazit,
ale pouze se pokouší zůstat ve hře.
Je zranitelná.
S čímž se snad dokážete ztotožnit.
Možná tak kdysi dávno.
Mohla jste mi dát šachmat, lady Danburyová.
Mohla, ale to by naše hra skončila příliš brzy.
A to by přece nebyla žádná zábava.
Možná už je čas na podzimní šatník.
Proto už nekýcháš, Alby?
Protože bylo tepleji?
To s tím nesouvisí.
Kýchal jsem z nervozity a ulevilo mi naše šťastné manželství.
Už tak se potýkám se zimnicí.
Musím snášet i vaše výlevy?
Chceš se vrátit domů, lásko?
Stejně by si toho nikdo nevšiml, když má teď Penelope svého Bridgertona.
Po nás už ani pes neštěkne.
Společnost nás jistě docení, až nám povyrostou břicha.
Viděla jsi někdy na plese obtěžkanou ženu, Philippo?
No… ne.
To proto, že se od nás očekává, že se pak stáhneme ze společnosti.
Osobně se nehodlám jen tak vytratit.
Udělám cokoliv, abych tě toho osudu ušetřil.
To je dobře,
protože s Philippou uspořádáme ples.
Ústřední barva bude fialová.
A oranžová!
Sál vyzdobíme křišťálem, zlatem a stovkami květin.
A taky hmyzem!
A… jak vysoký rozpočet by sis představovala?
Samozřejmě jedině ten nejvyšší.
Měli bychom být mezi lidmi?
Královna o vás ví. Nemá smysl se dál skrývat.
Hledá mezi námi Whistledownovou.
A já jako vaše matka vím, že ji v našem domě nenajde.
Měli bychom chodit do společnosti,
aby si někdo nezačal myslet, že máme co skrývat.
Třeba naše nenucenost královnu přesvědčí,
že se spletla. Dá-li Bůh.
A teď už jezte.
Vidíte?
Vyrazili jsme si ven jako každá jiná rodina,
pochutnáváme si na zmrzlině a plánujeme svatbu.
Hodláte se stále brát, že?
Jistě.
Jen chceme zažádat o zvláštní povolení
k prostému a malému domácímu obřadu,
po kterém zamíříme do Johnova rodinného sídla.
Abychom královnu nedráždili.
Ano, to zní rozumně.
Předpokládám, že vaše panství v Oxfordshiru je odsud nanejvýš den jízdy?
Vlastně bychom se chtěli usadit v Johnově…
hlavním sídle.
Ve Skotsku?
Kde že přesně stojí? Někde v pohraničí?
Ne, ve Skotské vysočině.
Ale jen kousek od Glasgow.
To jsou nejméně dva týdny cesty.
Proto tam tak rád pobývám.
Díky jeho odlehlosti nabízí dokonalý klid.
Už se ho nemůžu dočkat.
Jak se máš?
Snažím se nemyslet na včerejšek.
Mamá byla z královniny účasti nadšená.
Naše rodina to zvládne.
Myslíš?
Když Veličenstvo obvinilo mě, přežila jsem to.
Ale poznamenalo mě to.
Nedovol, aby to poznamenalo i váš vztah.
- Ne. - Víš, že to nějak vyřešíte…
Penelope. Co tady děláš?
Čekal jsem, že se uvidíme až později odpoledne.
Vše ví, nemusíš svůj vztek skrývat.
Neměli bychom to probírat před slečnou Bridgertonovou.
Ona o tom ví taky.
Skvostné.
Celý Mayfair to věděl dřív než tvá vlastní matka.
A proč si o tom teď říkáme?
Protože mě odhalila i Cressida
a chce po mně 10 000 liber.
- To nemyslíš vážně. - Jak to dokázala?
- Nevím. - Na tom nesejde.
Musíme zajistit, aby nic neprozradila.
Nežádám o pomoc.
- Jen už ti nechci nic tajit. - Tohle nech na nás.
Jestli to slečna Cowperová roznese,
pošpiní dobré jméno celé naší rodiny.
Nedovolím, aby vydírala mou ženu!
To ráda slyším.
Cením si toho, Coline, ale…
můžu jí zaplatit.
To sis vydělala tolik?
Upřímně mám ještě o něco víc.
Celou tu dobu?
Nezaplatíš jí ani penci.
- Jsou to mé… - Vyplatíte ji vy, pane Bridgertone?
- To ne. - Nebudeme platit.
- Tak co podnikneme? - Nech mě ji…
Nenechám se zastrašit.
Zítra za ní zajdu a vysvětlím jí, že by tím zničila všechny včetně sebe.
Jiné cesty není.
Pane Bridgertone.
Lady Cowperová.
Můžu si s vaší dcerou promluvit o samotě?
Vím, co se mezi smetánkou šušká,
ale uráží mě, pokud máte za to, že naše rodina přišla o důstojnost.
Můžeš jít, matko.
Vždyť už na tom nezáleží. Běž, prosím.
Dám vám pět minut.
Předpokládám, že o tom vydírání neví?
Už nevěřím nikomu kromě sebe.
Musíte být velice osamělá.
Také jsem zakusil opravdovou samotu.
Na svých cestách.
I vy chudáčku.
Procestoval jste celý kontinent a jeho památky,
jak si to může dovolit pouze muž.
Zníte jako Eloise.
Máte pravdu, cestování je výsadou.
Poslední rok
jsem ale toužil po zprávách z domova.
Především od Penelope.
Ona se mi však neozývala.
Vlastně ani nikdo jiný.
Naplno si užívali vlastního života a po mně se jim ani nezastesklo.
Proto jsem se pokusil změnit…
v muže bez vlastních tužeb.
Tuto cestu bych vám rozhodně nedoporučoval.
Jsem zmatená, pane Bridgertone.
Zdá se, že se ve mně snažíte vzbudit soucit,
ale já chci jen své peníze.
O soucit nestojím.
Žádám vás o slitování.
Penelope není žádná ničemnice.
Věřte mi,
že chápu, proč Whistledownovou nenávidíte.
Její slova jsou kousavá a jedovatá,
a lidé jsou přesto ochotni platit, aby si o sobě mohli přečíst.
Nezníte, jako byste ji nesnášel,
ale spíš jako byste jí záviděl.
Vůbec ne.
Jde mi o to, že je třeba ji odlišovat od Penelope,
která si zakusila samotu, jakou si ani nedokážeme představit.
Představte si být natolik přehlížena, až se cítíte neviditelná.
Samozřejmě ji to nijak neomlouvá,
ale podle mě je pochopitelné,
že Listy občas odráží krutost, s jakou se setkává.
Krutost, jakou jste si jistě zakusila i vy.
A já vím, že lituje toho, co vám způsobila.
V posledních Listech vás nijak neztrhala.
Pokud s vámi dokáže mít soucit dokonce i Penelope,
zbytek smetánky vám odpustí také.
I váš otec vás jistě přivítá s otevřenou náručí, až vše pomine.
Rodinná pouta jsou houževnatá.
V tom tkví rozdíl mezi námi dvěma.
Berete podporu své rodiny jako samozřejmost.
Nejsme si vůbec podobní
a nikdy nebudeme.
Slečno Cowperová.
Slečno Cowperová!
Nikdo vám neuvěří, nemáte důkazy.
Jeden tiskařský učeň
mi to výměnou za setkání s lady Whistledownovou dosvědčí.
Máte čas do nadcházejícího plesu.
Jinak následující ráno vše odhalím.
A jak tak přemýšlím nad svou nezajištěností,
možná bych tu částku měla navýšit.
Jen trochu peněz na nejlepší ples sezóny.
A na malá stvoření se spoustou nožiček.
Po tom, kolik jsi dala za Penelopinu svatbu, nám to dlužíš.
Vy jste se provdaly za pány bez titulu,
zatímco Penelope si vzala bohatého Bridgertona.
A jistě se o tebe na stáří postará.
K čemu jsou ti teď peníze?
Pusť nás dovnitř.
Právě teď to nepůjde. Očekávám návštěvu.
Koho?
Jen se nebojte, dámy.
Ze všech služebných
dokážu zrovna já i za málo peněz udělat hodně muziky.
Alespoň sestry má potupa potěší.
Snaž se smýšlet pozitivně.
Colin umí být přesvědčivý.
O něj si starosti nedělám.
Cressida dokáže být rozumná. Snad to zvládne i dnes.
Vážně jste si rozuměly?
Nebo jsi mě jen trestala?
Zase tak malicherná nejsem.
Její společnost jsem si užívala.
Je však pravda, že v mém prvotním rozhodnutí
možná malichernost drobnou roli sehrála.
Co zrovna čteš?
Obávám se, že jsem selhal.
A teď po nás chce dvojnásobek.
Dvacet tisíc liber?
- Zbláznila se. - Tolik nemám.
To není vše.
Chce, abys v Listech očistila její pověst.
Omlouvám se. Já…
Zdá se, že jsem vše jen zhoršil.
Je to má vina.
Co teď?
Penelope měla pravdu. Měli jsme jí zaplatit.
Peníze seženu.
I když mi takový výdaj bude muset schválit Benedict.
Prozradíte ji svému bratrovi?
Ne, budu muset přijít s nějakou lží.
Její identitu udržíme v tajnosti.
Nu což.
Cowperové bude jistě stačit
pár pochvalných slov o její kráse a šarmu.
To nedopadlo nejlépe.
Což se od Cressidy nejspíš dalo čekat.
Jsem vám moc vděčná… za všechny rady.
Vypadá to, že by Její Veličenstvo mohlo zanechat svých snah?
Pevně doufám, že si co nevidět najde jiné rozptýlení.
Když už jsme u toho…
Je to poněkud silné.
Takové pití mohli vymyslet jedině Skotové.
Potřebují nějak bojovat proti tamní kruté zimě.
Ale no tak, už tak si dělám starostí víc než dost.
Já bych se nestrachovala.
Zdá se, že Francesca konečně našla trochu kuráže.
Ano, to je pravda.
A teď ji využívá k tomu, aby se ode mě dostala co nejdál.
Tuhle láhev jsem koupila, když jsem byla před lety ve Skotsku.
Zpočátku jsem cítila jistou pachuť.
Člověk si však časem zvykne.
Já tu pachuť stále cítím.
Až odjede, můžete se na mě kdykoliv obrátit.
Stejně tak na mého bratra,
budete-li chtít.
To probírat nemusíme.
Možná bychom měly.
Lord Anderson je příkladný gentleman.
A kdybyste nám dala své požehnání…
Něco takového mi přece nenáleží.
Oba jste dospělí.
Máte vlastní hlavu.
Ani já vás tehdy koneckonců nežádala o svolení.
Najednou se mi polyká lépe.
Takže o tom víte.
Že ano?
Vím, že můj otec byl skvělý muž.
A že jste byli blízcí přátelé.
Víc vědět nepotřebuju.
Můj bratr je také skvělý muž.
A vy má dobrá přítelkyně.
Ani já nic víc vědět nepotřebuju.
Pokud ale něco pokazí,
budu stát na vaší straně.
Nenechám se o vás připravit.
Takovou mocí nevládne žádný muž.
Představte si nás na plese.
Jak bychom to vysvětlili například vdově lady Cheltenhamové?
Museli bychom si připravit alibi.
- Jako by tebe někdo dostal na ples. - Pravda.
Jak ty večírky dokážeš snášet?
Prostě mám nejspíš lásky na rozdávání.
A zbožňuju nezávazné řeči.
A mám rád společnost.
Obzvlášť pak…
společnost vás dvou.
Dobrou noc.
Šel jsem si pro přikrývku.
Jistě.
Před svatbou tvé sestry jdu na čaj s mamá.
Abys se mnou nemusel sdílet kočár.
SLEČNA BRIDGERTONOVÁ
COLIN BRIDGERTON PAŘÍŽ, FRANCIE
PAN COLIN BRIDGERTON MARSEILLE
TVÁ PENELOPE
Milostpaní.
Penelope už dorazila?
Nenechá se odbýt, milostpaní.
Je tady ten právník.
Tak ho pozvěte dál.
- Lady Featheringtonová. Walter… - Dundas. Vzpomínám si.
Přišel jste nám poblahopřát,
že se dcera přivdala
do jedné z nejváženějších rodin z vyšší společnosti?
Bohužel ne, přišel jsem v méně radostné věci.
Slyšel jsem však, že doznání se k podvodu je osvobozující.
Doufám, že máte důkazy,
kterými svá nařčení řádně podložíte.
Nedobral jsem se, čeho jsem chtěl, ale budou dostačující.
Peníze, které jste zdědila po vaší tetě Petunii…
Bylo zvláštní, že jste k takovému jmění přišla,
právě když Jack Featherington utekl s tím vaším.
A sousedé tety Petunie v Cornwallu se mnou souhlasí.
Dozvěděl jsem se, že žila v chudobě.
A jak víte, že nebyla šetřivá,
aby z jejího majetku mohli jednou těžit jiní?
Od jejích věřitelů.
Lady Featheringtonová.
Vím, že vaše jmění
pochází z podvodných aktivit Jacka Featheringtona.
A věřím, že královna bude souhlasit,
když jí navrhnu, aby váš titul získala nějaká…
poctivější rodina.
Své objevy královským úřadům předložím tento týden.
Na shledanou.
Penelope…
Je to pravda?
Žiješ z peněz, které z lidí vymámil náš bratranec?
My je potřebovaly víc než oni.
Okradli jste je!
A ty jsi je ponížila.
Připravila jsi je o důstojnost.
Zase tolik se od sebe nelišíme.
Ty jsi spáchala zločin!
Udělala jsem, co bylo třeba, abych nás ochránila.
Koho jsi svými Listy chránila ty?
- Sebe! - A před kým?
Chápu.
Víš…
být rodičem není nic snadného.
Jak jsem měla vychovávat dcery,
když mě celý život učili, že o všem rozhodují muži?
A ty jsi přitom všechno zvládla na vlastní pěst.
Sice se mi nelíbí, co jsi za ty roky napsala,
ale hluboce lituju toho, že jsem tě tak dlouho přehlížela.
Obě děláme, co je v našich silách.
V mezích toho, co nám společnost dovoluje.
Dobrá.
Možná to šlo i jinak, ale tehdy jsem neviděla jiné východisko.
Co asi lady Whistledownová napíše,
až naše rodina po mém odhalení upadne v nemilost?
Napíše, cokoliv budu chtít.
Máš velikou moc.
Dokázala jsi toho opravdu hodně.
Děkuju.
Možná jsme si podobnější, než si připouštím.
Jestli ustojíme i tohle…
musíme se polepšit.
Zlatíčko.
Mamá.
Ty to Skotsko úplně rozjasníš.
- Vadí ti, že odjíždím? - Jistěže ne.
Jen… jsem nečekala, že se usadíš tak daleko.
- Anthony a Kate míří do Indie. - Ano.
Ty už jsi ale strávila tolik času bez nás.
V Bathu u své tety nebo doma… o samotě.
Bojím se, že o tebe přijdu nadobro.
Je to přesně naopak, mamá.
V tomhle domě bývá tak hlučno,
že občas jen stěží slyším samu sebe.
Zatímco s Johnem…
se začínám slyšet víc a víc.
Pevně doufám, že mi ticho a krása Skotska
umožní se lépe poznat,
abych se vám mohla otevřít.
Po ničem netoužím víc.
A v Oxfordshiru bys ticho a krásu nenašla?
Lákalo by mě vás pravidelně navštěvovat.
- Ale budeš nás navštěvovat, že ano? - Jistě.
Jsi mé statečné a chytré děvče.
Když jsem poprvé potkala tvého otce…
skoro jsem nedokázala vyslovit vlastní jméno.
- Pořád jsem se zakoktávala a… - Mamá…
Tohle už jsme řešily. John…
…je skvělý muž a dobrá partie.
Já vím. Jen jsem dlouho měla za to,
že i ostatní láska pohltí stejně jako tehdy mě.
Nečekaně, rázně a náhle.
Díky tobě ale vím,
že i pozvolný přístup má své kouzlo.
Už teď jsi mnohem moudřejší než tvé vrstevnice.
Myslím, že se ti ve Skotsku povede skvěle.
Beru si tě za svou právoplatnou manželku.
Navždy v dobrém i ve zlém,
v bohatství i chudobě, v nemoci i ve zdraví.
Dokud nás smrt nerozdělí.
Beru si tě za svého právoplatného manžela.
Navždy v dobrém i ve zlém,
v bohatství i chudobě, v nemoci i ve zdraví.
Dokud nás smrt nerozdělí.
Nechť vás svátost manželství spojuje až do posledního dechu.
Amen.
Drahoušku.
Blahopřeju.
- Už se chci taky vdávat. - Krásný obřad, že?
Jsem jen ovlivněná proslovem oddávajícího,
nebo lord Anderson vážně obletuje mamá?
Vypadá šťastně. Kdo jsme, abychom ji soudili?
A on působí jako gentleman. Má štěstí, že Anthony už odjel.
Měla bys mu být vděčná.
Když jsem teď vdaná, pozornost mamá se znovu obrátí k tobě,
pokud ji někdo nerozptýlí.
Omluvte mě. Měla bych pozdravit paní Mondrichovou.
Byl to krásný obřad.
Má slova.
Kráse naší hostitelky se však nevyrovná.
I vy lichotníku.
Myslím to vážně.
Natolik vážně, že bych se rád zeptal…
zdali vás na příštím plese smím požádat o tanec.
Na tom… plese Dankworthových a Finchových?
Já… no…
Ano.
To zní přijatelně.
Dobrá.
To rád slyším.
Chtěl bych pronést přípitek.
Na mou krásnou ženu.
Slova nedokáží vyjádřit hloubku mých citů.
Za což je jistě vděčná,
protože nesnáší, když je příliš dlouho středem pozornosti.
Proto místo toho krátce promluvím k její rodině.
Především k její matce.
Lady Bridgertonová, v Benedictovi se odráží vaše otevřenost,
v Colinovi váš šarm,
v Eloise vaše moudrost
a vaše bystrost v Gregorym a Hyacinth.
Jsem vděčný nejen za svou novou manželku,
ale i za tuto skvělou ženu, která ji vychovala.
Mamá.
Děkuji.
Všem vám z celého srdce děkuji.
Božínku.
To nic.
Odpusťte. K slzám jsem vás dohnat nechtěl.
Hyacinth pláče celou dobu.
Nemůžu za to, že ty nemáš srdce.
Zahrajeme spolu duet, mamá?
Božínku. Teď? Úplně jsem vyšla ze cviku.
Naposledy jsem tě dojala k slzám, když jsem hrála poprvé.
Nejen ji. Já kvůli té kakofonii ronila jednu za druhou.
Mamá na mě naštěstí nezanevřela.
A ani já na ni nezanevřu.
To je výhrůžka?
- Hodně štěstí. - Díky.
- Děkuju. - Děkuju.
Bravo!
Bravo.
Přídavek!
Můžeme si promluvit?
Úžasné vystoupení.
Jestli máš obavy o ty peníze, s Benedictem si promluvím dnes večer.
Chtěl jsem počkat až po svatbě.
Skvěle.
Nechci, abys za ním chodil.
Dochází nám čas.
Nemůžeš mu kvůli mně lhát.
Tvá rodina… do které jsi mě tak laskavě přijal, si to nezaslouží.
Podvádět tak úžasné lidi by nebylo fér.
Nedovolím, aby uvízli v síti mých lží.
Jak ti mám tedy pomoct?
Stačí mi tvá láska.
Už jsi mi toho dal tolik.
Dodal jsi mi sebevědomí. Ukázal mi nepředstavitelnou rozkoš, ale…
z toho má láska k tobě nepramení.
Miluju tě pro tvou laskavost.
A empatii.
A dobrosrdečnost.
Stačí, když budeš sám sebou, Coline.
Nepotřebuju zachraňovat. Stačí, když budeš stát při mně.
Obejmeš mě.
A políbíš…
Já toužím po tom samém.
Co ti v tom brání?
Nevím.
Vím jen, že nám od slečny Cowperové stále hrozí nebezpečí.
A dokud budeš mít tajemství…
pořád mezi námi bude něco stát.
Já vím.
To je možná ono.
Co tím myslíš?
Dopis, Vaše Veličenstvo.
Coline.
Dostala jsem dopis od tvé ženy.
Pojďme se posadit.
Není divu, že dopadla, jak dopadla.
- Váš dům je příliš přívětivý. - Ano, sestro. Za to může má žena.
Zapomněla jsem, jaká je to fúrie.
Nikam s ní nepojedu.
Nemáš na výběr, Cressido.
Vážně mě necháš napospas takovému osudu?
Vztyk, děvče.
Ukaž se mi, ať vidím, s čím budu muset pracovat.
Jistě, teto Joanno.
Po dnešku už na tom nesejde.
Poslali mě rovnou nahoru.
Taková privilegia se mi zamlouvají.
Pohledný jako vždy.
Dorazí i Paul?
Ten má bohužel jinou společnost.
Jistě.
Nepozveme někoho místo něj?
Budu k tobě upřímná.
Naše schůzky ve třech jsou skvělé,
ale dnešní večer bych ráda strávila jen s tebou.
Ty si naše schůzky s ním neužíváš?
Ale ano.
Velice. S Paulem jsme však pouze přátelé
a já zjišťuju, že…
mi na tobě začíná záležet, Benedicte.
Víc než jako na příteli.
Jsi tak otevřený
a milující…
Nikdy jsem nepotkala nikoho, kdo se mi tak podobá.
A proto si říkám,
jestli bys neměl zájem o vážnější vztah.
Tilley…
jsi výjimečná žena.
Ale…
nejsem si jistý, jestli chci něco vážnějšího.
Říkáš to… kvůli Paulovi?
Ne. Mohlo by jít třeba o Patricii, Polly, Petera, nebo klidně všechny tři.
Díky našim schůzkám
a všemu, co jsi mi ukázala,
jsem si uvědomil, jak moc si užívám svobody.
Otevřela jsi mi oči.
A ještě nejsem připravený je znovu zavírat.
Myslel jsem, že chceš to samé.
Chtěla jsem.
Než jsem se o tebe začala dělit.
Překvapuje mě to stejně jako tebe.
Tvé rozhodnutí respektuju.
Věz ale, že i nevázané veselí může člověka unavit.
Byl to skvělý pocit chtít se projednou někomu oddat.
Díky tobě teď vím, že je to možné.
Tebe bych tady nečekal.
Podle mě je to vcelku příhodné.
Zase se houpu sem a tam, ale nehnu se z místa.
A kam bys ráda zamířila?
Prozatím chci být s rodinou,
dokud se současná situace nepřežene.
A až se přežene,
co potom?
To je jedno.
Skoro celý život jsem strávila buď v Mayfairu, nebo v Aubrey Hall.
Mám-li změnit svět, nejdřív ho musím alespoň trochu poznat.
Nevídat jen příbuzné a vdavekchtivé debutantky.
Opět toužíš změnit svět?
Myslel jsem, že letos chceš zapadnout.
To už mě přešlo.
Vítej zpět.
Dle toho ticha víš něco, co já ne.
Ale vůbec ne.
Věř mi. Čím víc se učím, tím víc mi dochází, jak málo toho vím.
Mám pocit…
že další věc, kterou se dozvím,
mě možná od základu změní.
Souhlasím se vším, co jsi řekl,
protože nemám tušení, o čem mluvíš.
Jednu věc však vím jistě.
Než se znovu sejdeme celí zmatení tady na houpačkách,
nesmíme nechat uplynout tolik času.
Sluší ti to.
Moje úsilí přijde vniveč,
až uvidím to zklamání za dveřmi.
Paní Varleyová jistě udělala, co se dalo.
Sehnala to pštrosí peří!
A fialové orchideje!
Philippo, máme tady… Raz, dva, tři, čtyři…
Okteto!
Sehnala jste je?
Ano.
Philippo! Nemůžeš vřískat jako dítě, které si poprvé ukouslo dortu.
Mamá!
Děkuju!
Co se to tady děje?
To ty jsi za to všechno musela zaplatit.
Prý jste chtěly ples, jaký Mayfair ještě neviděl.
Nemáte zač.
Děkuju.
Sluší ti to.
Jsem na vás pyšná.
PLES DANKWORTHOVÝCH A FINCHOVÝCH
Pěkně se bavte.
Ta fialová byl můj nápad.
Pokud je to naše poslední noc mezi smetánkou,
Prudence s Philippou si ji alespoň do sytosti užijí.
Veličenstvo!
Odpusťte nám.
Nepřipravili jsme vám místo, protože jsme nečekali, že dorazíte.
Nepřišla jsem kvůli vašemu plesu.
Přestaňte hrát.
V důsledku mého neúnavného pátrání,
které ji zahnalo do kouta,
jsem tento týden obdržela dopis…
od lady Whistledownové.
Žádá mě v něm o milost
a chtěla by k vám všem promluvit osobně.
Hodlá se nejprve veřejně obhájit, než nad ní vynesu rozsudek.
Takže teď předávám slovo…
pisatelce samotné.
Jemu ne.
Omlouvám se.
Jí.
Dobrý večer.
Nebo spíše: „Nejlaskavější čtenáři.“
Vím, že to, čeho jsem se dopustila,
není k smíchu.
Zpočátku jsem nečekala, že mě někdo bude brát vážně.
Proč také?
Nikdo mě nikdy nebral vážně.
Až teď mi došlo, jak běžný je to pocit.
Být mladou dámou, které nikdo nenaslouchá.
Psala jsem o vás, protože mě uchvacovalo,
že dokážete žít všem na očích.
Měla jsem pocit, že skrze vás žiju i já sama.
Získala jsem moc.
Každý z vás, kdo to někdy zažil, jistě ví,
jak opojný je to pocit.
Začala jsem ale být lehkovážná.
Bylo snadné pomlouvat ze stínu,
kde mě nikdo neviděl.
Teď už však vím, kolik odvahy si žádá život na veřejnosti,
kde světu vystavujeme
všechny své slabiny.
Došlo mi,
že každý z nás je důležitý nehledě na to, co dokázal.
Všichni si povídáme.
Klevetíme.
A klevety jsou informace.
Spojují nás.
Obzvlášť ty z nás, k nimž nikdo nepromlouvá.
Tu nejdůležitější informaci už však skrývat nedokážu.
Svou identitu.
Proto jsem neskonale vděčná naší královně,
která mě svým mazaným plánem donutila vykročit ze stínu.
Dá-li mi šanci dál psát,
slibuji, že budu zodpovědnější.
To budiž mé pokání
a má prosba.
Vyznívá pokorně.
Dohlédneme na to, aby to tak i zůstalo.
Bez trochy klevet by život za moc nestál.
Vážně?
Teď, paní Varleyová! Vypusťte hmyz!
Motýly jsem nečekala.
Vždyť jsem mluvila o hmyzu.
Jsi…
geniální.
Já vím.
Smím prosit?
Takže „lži nedokážete vystát“?
Lady Danburyová.
Cituji poslední Listy.
Její Veličenstvo správně předpokládalo,
že Whistledownová brání Bridgertonovy jako vlastní.
Ty však znám natolik dobře, abych věděla, že to nebyl nikdo z nich.
A jen jediný člověk k Bridgertonovým chová víc sympatií než já.
Věděla jste o mně.
Tušila jsem to.
Nejste jediná, kdo tady dokáže udržet tajemství.
Už se nemůžu dočkat dalšího čísla.
Máš můj obdiv.
Bez tebe bych to nezvládla.
A bez královny.
Ano. Když teď schvaluje, co dělám,
povíme Dundasovi, že zdrojem peněz jsou Listy.
To nebude moct vyvrátit.
Musíme se polepšit.
Zlatíčko.
Dobrý večer.
Děkuju za ten dopis.
Tak šokovanou jsem máti ještě neviděl.
A zároveň…
tak ohromenou.
Je na tebe hrdá.
Jednu věc jsem raději vynechala.
Že bych nic nenamítala proti případnému rozvodu.
Nechci, abyste ty nebo tvá rodina
kvůli dnešku přišli k úhoně.
Tvé psaní schvaluje sama královna.
Prozatím.
Na oko tak musí učinit každý,
ale Whistledownová si nadělala spoustu nepřátel.
Budoucnost už tak zářná být nemusí.
Pen, od chvíle, kdy jsem zjistil, že jsi Whistledownová,
snažil jsem se vás dvě za každou cenu oddělit.
Nedávno jsem však pročítal dopisy, které jsi mi poslala.
Na ty jsem se pokaždé těšil nejvíc.
A došlo mi,
že jste jedna osoba.
Odjakživa jste promlouvaly úplně stejně.
Nedokážu vás od sebe oddělit.
A po tvém proslovu…
už ani nechci.
Odpusť mi ten slovník, ale byla jsi setsakra dobrá.
Upřímně řečeno…
jsem ti nejspíš záviděl.
Tvůj úspěch.
A odvahu.
A teď zkrátka nemůžu uvěřit,
že tak statečná žena miluje někoho, jako jsem já.
Že můžu stát po tvém boku
a užívat si tvé oslňující záře.
Má-li být mým jediným životním údělem milovat tak úžasnou ženu…
s radostí ho přijmu.
Miluju tě.
Jste skvělý muž, pane Bridgertone.
Taky tě miluju.
Nuže,
prokážete mi tu čest
a přidáte se ke mně na parketu, paní Bridgertonová?
Vypadají šťastně.
Je to tak.
A co ty?
Jsem nadšená.
Mám totiž skvělý nápad. Nebo spíš prosbu.
Jakoupak?
Můžu s vámi do Skotska?
Mamá potěší, že na tebe budu dohlížet.
Ve skutečnosti chci ale strávit nějaký čas
mimo naši malou bublinu.
Zakusit dobrodružství.
Nemůžu změnit svět, dokud ho nepoznám.
Slibuju, že vám nebudu na obtíž.
Co ty na to?
Pokud zůstaneš na své straně hradu…
My budeme žít na hradě?
„My“?
Eloise by nás ráda doprovodila.
- Pokud vám to nevadí, můj pane. - Vůbec ne.
To je skvělá novina.
Už dorazila i má sestřenice, takže je naše výprava kompletní.
Je mi velkým potěšením vám představit…
Michaela Stirlingová.
Ujišťuji vás, že všechny Johnovy pomluvy na můj účet jsou lži.
Pravda je mnohem horší.
A vy jste…
Já… No, já…
Francesca Bridgertonová. Kilmartinová.
Tak se teď jmenuju.
Ráda vás poznávám.
Nejlaskavější čtenáři,
najednou si nejsem jistá, o čem bych měla psát.
Má zdrženlivost nepramení ze snahy
tajit něčí skandální vztahy,
i když se ke mně zvěsti o několika takových donesly.
Pramení jen a pouze z čiré radosti.
Všem, již mají pocit,
že jim tato pokorná pisatelka ukřivdila,
se hluboce omlouvám.
Přeji vám jen to nejlepší.
Budeš mi chybět.
Jen do příštího roku.
Mamá by mi nedovolila zmeškat její maškarní bál.
Pravda.
Já se na něm budu v masce skrývat před chtivými nápadnicemi.
A já se budu schovávat s tebou.
Je načase pohlédnout vstříc budoucnosti,
ať již skýtá cokoliv.
Ani pisatelka těchto řádků si netroufá hádat,
co nás všechny čeká.
Každá další kapitola
náš příběh jen víc a víc obohacuje.
Společně jsme si toho prožili vskutku hodně.
Pouze velice nerada
proto jakožto lady Whistledownová píši tuto poslední
a zároveň neuvěřitelně kratičkou větu.
Sbohem.
- Kdo je tady nejkrásnější? - No ano.
Ty.
- Poklade. - Jsi takový fešák.
No tak, pojď ke mně.
Pořád nedokážu uvěřit, že jsi porodila chlapečka.
A navíc našeho dědice.
Budoucí lord Featherington je krasavec.
To podědil po otci.
Tvůj otec se mě snaží rozptýlit chytrými řečmi a svůdným úsměvem.
Tak svůdným, říkáš?
Já jsem za naše holčičky ráda.
Jistě se moc dobře provdají.
Philomena se jednou stane skvělou spisovatelkou,
která se obejde bez manžela.
Je pravda, že to máte v rodině.
Bez Philomeniny tety Penelope bych svou knihu nikdy nedopsal.
SÁM NA CESTÁCH
Je lepší, než jsem čekal.
Na to ještě nemáš věk.
- Mám. - Už je nesu!
Mám skoro pro všechny.
- Díky. - Já ti ho podržím.
A nyní již odkládám svůj autorský pseudonym
a ráda bych se vám oficiálně představila.
Bývalá ostýchavka,
současná fejetonistka,
pozorovatelka
a spisovatelka.
Nejsem nijak výjimečná, ale přesto čas od času zazářím.
Drahý čtenáři, doufám,
že si se mnou tyto chvíle budeš užívat
i na naší nové společné cestě.
S pozdravem
Penelope Bridgertonová.
PODLE ROMÁNŮ JULIE QUINNOVÉ
Překlad titulků: Eliška K. Vítová