Jó reggelt!
Hogy aludtál?
Nyugtalan.
-Indulok a Bridgerton-házba reggelire. -De átjön az anyám.
Beszélgessetek csak. Nem zavarok.
-Ne! Ezért nem kell menned. -Szeretnék.
Asszonyom, a látogatója a szalonban várja.
Ööö… Teázzon meg! Még nem vagyok kész.
Jó reggelt, Mama.
Cressida.
Jó reggelt! Remélem, szép volt a nászéjszakád!
Mit keresel te itt?
Én csak meglátogatom a nagyra becsült Lady Whistledownt. Megtudtam a titkod.
Bármit is vélsz tudni, tévedésben vagy. Most távozz, kérlek!
Tudod, visszagondolva a múltra, összeáll a kép. Sosem gyanakodnának rád, hisz oly
jelentéktelen vagy.
Hm.
Micsoda képet vágsz! Kár, hogy nem élvezhetem sokáig,
vesztegzár alatt vagyok, míg megjön a néném, hogy vidékre vigyen.
Elhagyod a várost?
El. De nem Joanna nénihez költözöm. Ugyanis,
te kifizeted nekem a jutalom dupláját, hogy külföldön kezdhessek új életet.
Vagy mindenkinek felfedem
a valódi kiléted.
Senki nem hisz neked, Cressida. A reputációdat végleg elvesztetted.
Miss Cowper!
Lady Featherington! Épp arról beszélgettünk,
hogy vajon lehet-e hinni nekem vagy sem.
Derítsük ki együtt!
Ugyebár a lánya az írott szó szerelmese, társaságban pedig nem kelt feltűnést,
így bármikor eltűnhet, akár hosszabb időre is.
És mind, kit ellenségnek tekint, végül pellengérre kerül a sajtóban.
Hogy lehetséges hát, hogy ilyen hosszú ideig nem jött rá,
hogy ő az igazi Lady Whistledown? Kifizetsz engem különben mindenki
megtudja az igazságot.
Kellemes reggelt, hölgyek!
Penelope?
Kérlek, mondd, hogy nem igaz!
Ez egyszer Cressida nem hazudik.
Minden bálon, minden alkalommal eltűnsz egy órácskára.
Gondoltam, mert számodra terhessé
vált a zajos társaság,
de most látom már, mily ostoba voltam.
-Mama! Hallgass… -Mennyi szörnyűséget írtál a nővéreidről,
és rólam, és önmagadról! Minden eszközzel azon voltam, hogy újra és újra
visszakapaszkodjunk, és mindvégig a saját házamban, a saját vérem vetette el
bukásunk magvait. Hogy tehetted, Penelope?
A férjed tud róla?
Óh!
Nos, erről a botrányról viszont már nem tudhat. Ha egy ilyen úriember, mint Mr.
Bridgerton megtudná, hogy tetteid miatt zsarolnak… Teljes joggal kérné a házasság
érvénytelenítését, és nincs az az püspök…
Mama! Soha többé nem fogok hazudni! El kell mondanom neki!
Én megtiltanám neked. De nyilvánvaló, hogy neked mit sem ér az én szavam.
Fel kell öltöznöm.
Mily óvatlanul játszik ma, Lady Danbury. Így rövid lesz a játszma.
Mily meggondolatlanul vádaskodik mostanában, Fensége.
Kíváncsi voltam, hogyan kerül szóba a téma.
A Bridgerton család önnek nagy lieblingje. De nem, én nem vádaskodtam.
Igazat mondtam. Soha ilyen közel nem kerültem
még Lady Whistledownhoz.
Ccc. És mi történik majd, ha sikerült lelepleznie.
Megnyerem a játékot.
S azután? Megtiltja neki, hogy folytassa az írást? Tömlöcbe záratja?
Hová akar kilyukadni, Lady Danbury?
Amikor megjelent az első Whistledown, úgy véltem,
a szerző befolyásos arisztokrata. De a legutóbbi szám arról tanúskodik,
hogy némiképp kiszolgáltatott a helyzete, és úgy vélem hogy keresi önmagát.
Tudni véli tán, kicsoda Whistledown? Emiatt védelmezi bőszen a Bridgertonokat?
Jó irányba indultam, igaz?
Én csak annyit mondok,
hogy Lady Whistledown nem önt akarja legyőzni a saját játékában. Meglehet,
szimplán csak igyekszik játékban maradni. Mert sebezhető játékos.
Ez az érzés talán ismerős lehet önnek.
Nagyon-nagyon régről.
Most mattot adhatott volna, Lady Danbury.
Pontosan tudom. De akkor a játék idő előtt véget ér. És abban ugyan, mi az élvezet?
Ó, előkerülhet az őszi ruhatár!
Hah! Ezért nem prüszköltél mostanában? Az eddigi meleg időjárás miatt?
Ez nem évszakfüggő. Ez idegi alapú, amit csak házasságunk idillje enyhít.
Arrh! Nem elég a borzongató idő? Kell a hátborzongató turbékolás is?
-Szeretnél hazamenni, szerelmem? -Hah! Senkinek sem hiányoznék. Most, hogy
Pen hozzáment a kis Bridgertonjához rólunk meg is feledkeztek.
A pocakkal együtt majd a társasági megbecsültségünk is nőni fog.
Láttál te valaha várandós nőt a bálakon, Philippa?
Hát, nem.
Nem véletlen. Gömbölyödő hassal illik visszavonulni
a társasági élettől. Én nem kívánok eltűnni a süllyesztőben!
És én bármit megtennék, hogy ne így legyen, életem!
Helyes! Ugyanis Philippa meg én búcsúbált fogunk adni.
Hah!
Tematika a lila lesz.
És a narancs!
Kell majd kristály, és arany, és sok száz virág!
És legyenek bogarak!
És, ööö… szabunk egy büdzsét is?
Hogyne. Egy nagyon-nagyon nagy büdzsét.
Jó ötlet itt mutatkoznunk?
A királyné már tud az eljegyzésedről. Nem kell bujkálnotok!
De azt hiszi, egyikünk Whistledown!
És családunk rangidőseként tudom, hogy egyikünk sem az. Most a legokosabb,
ha itt is, megmutatjuk magunkat,
nehogy tényleg elhiggyék,
van takargatnivalónk.
Talán higgadtságunkkal meggyőzzük a királynét, hogy alaptalan vádaskodik…
Adná az ég! Rajta, egyetek! Hmm?
Na? Itt vagyunk mi is mint bármely másik család,
fagylaltozunk és tervezgetjük az esküvőt.
Nyugtassatok meg, hogy lesz esküvő!
-Ö, persze. -Ehh. Annyi csak, hogy Johnnal külön
engedélyért folyamodunk, hogy szűk körű, szerény esküvőt tarthassunk otthon.
Ami után visszavonulunk John birtokára.
Ö… Hogy ne kapjunk több megrovást a királynétól.
Az igen, az valóban bölcs döntés.
Felteszem Oxfordshire-i birtoka legfeljebb,
ha egy napi járóföldre lehet.
Igen, de inkább ott szeretnénk letelepedni, ahol ősi birtoka fekszik.
Skóciában? Ööö… hol is van pontosan? A határ közelében?
Ó, nem. A Felföldön. De nem esik messze Glasgow-tól.
De hisz az legalább kétheti járóföldre van!
Épp ezért oly kedves a szívemnek. A távolságnak hála, nincs békésebb hely.
Úgy vágyom már a csendre.
Óh.
Khm-khm.
Hogy viseled?
Igyekszem nem gondolni a tegnapra.
Szerintem Mama odavolt, hogy a királyné megtisztelte a lakodalmad.
Hm.
A család ezt is átvészeli.
Komolyan hiszed?
Ah! Őfensége engem már megvádolt egyszer, és még itt vagyok.
Hm.
Habár megvolt az ára.
-Te ne a házasságoddal fizesd meg. -Ahh!
Hidd el, megleled a módját annak, hogy te és…
Pen! Mit keresel itt? Én, ööö, csak délután számítottam az érkezésedre.
Már tudja, Colin. Nem kell, leplezd a dühöd.
Ö… halasszuk el ezt a beszélgetést, míg itt van Miss Bridgerton.
Ő szintén tud mindenről.
Nagyszerű! Örülök, hogy egész Mayfair tudta, mire anyádat beavattad.
Hogyhogy hirtelen mind tudjuk, amit tudunk?
Úgy, hogy Cressida rájött a titkomra. Tízezer fontot kér a hallgatásáért.
-Ezt nem mondod komolyan! -Hogyan jött rá, hogy te vagy?
Fogalmam sincs.
Nem az a fontos, hogyan. Meg kell akadályoznunk, hogy szétkürtölje.
Nem segítségért jöttem, csak tudatni akartam őszintén.
Nem te döntöd el, mit csinálunk. Ha Miss Cowper pletykálni kezdi ezt, azzal
bemocskolja a Bridgerton nevet, az egész családunkat. És nem tűröm, hogy
-bárki zsarolja a feleségemet. -Nagy megkönnyebbülés ezt hallani.
Nem, nem! Ez kedves tőled, de…
…ki tudom fizetni.
Ekkora vagyont gyűjtöttél?
Nagyobbat, ha őszinte akarok lenni.
Volt pénzed?
Egyetlen pennyt sem fizetsz Miss Cowpernek.
-De Colin, ez az én… -Mert netán ön fizeti ki, Mr. Bridgerton?
-Ne-nem, az nem lehet! -Senki sem fizet neki.
Milyen megoldást javasolsz?
-Ké-kérlek titeket, csak hagyjá… -Én nem engedek Miss Cowpernek. Majd
holnap megyek, és felkeresem. Szembesítem azzal, hogy tettei minden érintettre
rombolóan hatnak. Ez az egyetlen megoldás.
Mr. Bridgerton.
Lady Cowper. Reméltem, négyszemközt lehetek a lányával.
Hm. Bármit is beszéljenek rólunk, sértésnek veszem, ha azt hiszi, hogy ez
-már nem egy tisztességes ház. -Anyám! Menj ki! Ennek már
nincs jelentősége. Kérlek.
Khm.
Öt percet adok önnek.
Ezek szerint édesanyja nem tud róla, hogy megzsarolta a nejemet.
Már senkiben sem bízom, csak magamban.
Szörnyen magányos lehet. Magam is megtudtam,
milyen a valódi magány, az utazásaim idején.
Szegény Mr. Bridgerton. Utazgat a kontinensen, végigjárja a világ nagy
-csodáit, ahogy csak egy férfinak lehet. -Hmm. Úgy beszél, mint Eloise.
És igaza van. Utazgatni nagy kiváltság. De az elmúlt évben vágyakozva vártam,
hogy hírt kapjak itthonról. Penelope-tól pontosan.
De tőle sem érkezett levél. Sem senki mástól,
ami azt illeti. Olyan volt,
mintha mindenki élné a maga életét, és rám nem lenne szükség.
Hát úgy döntöttem,
kemény leszek,
olyan férfi, akinek nem kell semmi.
Nem ajánlanám, hogy ezen útra lépjen.
Mr. Bridgerton, még összezavar. Azért jött,
hogy az együttérzésemmel támogassam? De hiszen én szorulok támogatásra.
Nem együttérzést szeretnék, sokkal inkább könyörületet.
Penelope nem gonosztevő.
Higgye el, megértem, miért gyűlöli ennyire Whistledownt. A szavai élesek,
marnak. És mégis… olvasói fizetnek azért, hogy hétről hétre magukról
-olvassanak. -Nem úgy beszél, mintha utálná
Whistledownt. Ez inkább úgy hangzik,
irigyli őt.
Ez nem igaz.
De a lényeg, hogy van egyrészt Whistledown,
másrészt van Penelope, akinek oly magányban volt eddig része,
amit mi elképzelni sem tudunk. Szemernyi figyelmet sem kapott,
úgy érezte, láthatatlan.
Ez nem menti fel a tettei alól. De segíthet megérteni,
hogy írásaiban olykor ez a szívtelenség köszönt vissza. Amellyel, úgy hiszem,
Ön is találkozott. Penelope-t gyötri a bűntudat,
azért amit önnel tett. És a legutóbbi számban megkímélte Önt.
Ha még Penelope is tud kegyes lenni Önnel, bízzon,
hogy az úri társaság is megbocsátó lesz. És apja is biztosan tárt karokkal
várja újra Londonban,
ha elült a vihar. A család szeretete örök.
Ez a különbség ön és én köztem.
Önnek természetes, hogy mindig számíthat
a család támogatására. Nem vagyunk egyformák,
Mr. Bridgerton, és soha nem is leszünk.
Miss Cowper! Miss Cowper!
Miss Cowper! Nem hisznek Önnek, ha mi mondjuk, hogy hazudik, nincs bizonyítéka.
Egy nyomdászinas hajlandó megerősíteni az állításomat.
Csak hogy találkozhasson az igazi Lady Whistledownnal.
A fizetésre a Dankworsz-Fincs bálig adok határidőt,
különben másnap reggel szétkürtölöm a hírt. És,
mivel a jövőben semmiféle támogatásra nem számíthatok,
talán még keveset is kértem Önöktől.
Csak egy kis pluszt, hogy ez legyen a szezon bálja.
Mert szeretnék sok kis lényt sok lábbal.
Tartozol ennyivel! Pen esküvőjére többet költöttél, mint ránk.
De csak mert rang nélküli urak a férjeitek, míg Penelope férje egy igen
vagyonos Bridgerton.
Aki nyilván gondoskodik rólad hajlott korodban. Mi szükség, arra, hogy a
fogadhoz verd a garast? Eressz be!
Most nem alkalmas. Éppen látogatót várok.
Kit?
Hm!
Ccc.
Ne aggódjanak, hölgyek!
Nincs még egy házvezető Londonban, aki jobban tudná,
hogy kell a semmiből várat építeni.
Legalább nővéreim örülnek, ha elnyerem méltó büntetésem.
Lehetnénk optimistábbak, bízzunk a szerencsénkben! Colin rendkívül meggyőző
-tud lenni, ha akar. -Nem is miatta aggódom.
Cressida képes a józan belátásra. Reméljük, ma is így lesz.
Tényleg megkedvelted őt? Vagy e barátsággal engem büntettél?
Nem vagyok kicsinyes. Eleinte élveztem a társaságát.
Habár az indíttatásom korábban, talán, megmérgezte némi kicsinyesség.
Mesélj, mit olvasol?
Sajnos kudarcot vallottam.
-Hah! -És a dupláját kéri most már.
-Húszezer fontot? -Elment az esze!
Annyi pénzem nincsen.
Ez nem minden. Követeli, hogy a lap hasábjain te mosd tisztára a nevét.
Bocsáss meg nekem. Úgy tűnik, csak rontottam a helyzeten.
Ez abszolút az én hibám.
Mihez kezdjünk most?
Talán Pen jól mondta. Jobb lett volna kifizetni,
amit kér. Van rá fedezet. Épp csak meg kell kérnem Benedictet,
hogy hagyjon jóvá egy ekkora kiadást.
-Felfedné Penelope személyazonosságát? -Nem. Majd csak kitalálok egy jó
hazugságot. A kilétét titokban tartjuk.
Nos, szerintem a Cowper lány beéri azzal,
hogy írsz néhány méltató szót a szépségéről és bájáról.
Szerencsétlen végkifejlet.
Nem értem, miért vártam többet Cressidától.
Annyira hálás vagyok a tanácsaitokért.
Köszönöm.
Vajon Őfensége felhagy valaha ezzel a nyomozással?
Bízom benne, hogy akad valami, ami elvonja a figyelmét. S ha már itt tartunk…
Ühm.
-Üm. -Üm.
Meglepően erős.
Ilyen italt is csak a skótok tudnak főzni. Kell is nekik, hogy bírják azt a
-csípős hideget. -Ó, kérem, ne ijesszen
rám még jobban, Agatha.
Én nem aggódnék. Úgy tűnik, Francesca bátorságot merített magából.
Igen, de mennyire! Úgy felbátorodott, hogy rögtön a lehető legmesszebb költözik.
Ümm. Hm.
Ezt a whiskey-t sok évvel ezelőtt vettem, egy skóciai utamon.
Eleinte valósággal marta a számat. De idővel hozzászoktam.
Ez még mar.
Francesca távollétében rám mindig számíthat.
Ahogy az öcsémre is, ha azt szeretné.
Áh! Nem feltétlen kell beszélnünk erről.
De talán érdemes.
Lord Anderson példás úriember volt velem. És, ö, hogy ha ön is áldását adná…
Óh! Hogy jönnék én ahhoz, hogy áldást osszak vagy megtagadjam azt. Mindketten
felnőttek. Tehetik, amit akarnak.
Elvégre én sem fordultam önhöz, hogy engedélyt kérjek.
Hirtelen, milyen könnyen csúszik.
Ugye tudja?
Igaz?
Azt tudom, hogy apám jó ember volt. Ön pedig csodálatos barát.
És nekem ennyi pont elég.
Az én öcsém is jó ember. Ön pedig drága barát. És ennél nekem sem kell több.
De ha az öcsém elbaltázza ezt a kapcsolatot,
én biztosan önt választom. Nem veszíthetem el az ő dőresége miatt.
Nincs az a férfi, aki elválaszthatna minket.
Már jól esik.
Szép kis társaság lennénk egy bálon! Hogyan magyaráznánk ezt el, mondjuk,
az özvegy Lady Cheltenhamnek?
-Ó, jaj! -Azt biztos, hogy
egyeztetni kéne a sztorinkat.
-Hm. -Ó, mintha te járnál bálokra!
Igaz.
Hogy bírod a társasági eseményeket?
Bőven van bennem szeretet, van miből adni. Szeretek társalogni.
És szeretem a jó partikat.
Különösképp hogyha három fősek.
Jó éjt, uram!
Csak takaróért, párnáért jöttem.
Hogyne.
Megteázom anyámmal még a húgod esküvője előtt. Így megkíméllek a közös kocsiúttól.
ŐSZINTE HÍVE, PENELOPE
Asszonyom!
Ó! Már Penelope jött?
Nem tudom tovább tartóztatni őt. A jogtanácsost. Ő van itt.
Hah!
Hah! Oh!
Vezesse be! Mit tehetnék?
-Lady Featherington. Walter Dun… -Walter Dundas uraság. Jól emlékszem.
Felteszem, hogy jött gratulálni, hogy a lányom beházasodott az arisztokrácia
egyik legmegbecsültebb és legelismertebb családjába.
Sajnálatos módon nem, nem örömteli ügyben jöttem.
Noha egyesek azt vallják, megnyugvást hozott,
amikor felhagytak a színleléssel.
Remélem, meggyőző bizonyítékai vannak azokra
a vádakra, melyekkel elő akar állni.
Amit kerestem nem leltem. Nem, de megleltem, amire szükségem volt.
Áh!
Az a pénz, amit Petunia nagynénjétól örökölt.
Azt mindig is furcsáltam. Hisz' épp akkor jutott e vagyonhoz,
amikor Jack Featherington kereket oldott a pénzével.
És ezt Petunia cornwalli szomszédai is furcsálják. Mert, mint megtudtam,
világ életében szegénységben tengődött, ugye…
Vagy nem tudták, hogy takarékosan élt. Beosztott minden pennyt,
hogy egyszer mások vegyék hasznát.
A hitelezői? Ó, Lady Featherington. Jól tudom,
hogy a vagyona Jack Featherington csalásaiból származik.
És a Korona is biztosan egyet ért azzal,
hogy a Featherington-címet át kell ruházni egy erkölcsösebb családra.
Nyomozásom eredményét a hatóságok a héten várják. Szép napot!
Ah!
Penelope!
Igazat mond? A pénzed az a pénz, amit Jack kuzin csalt ki a Lordoktól?
Nekünk nagyobb szükségünk volt rá, mint bármelyiküknek!
-Megloptad őket! -Te pedig megaláztad őket! Te elloptad a
méltóságukat. Nem sokban különbözik az, mit elkövettünk.
-Én nem… -Te bűncselekményt követtél el!
Tettem, amit tennem kellett, hogy megvédjem magunkat. Te kit védelmeztél az
-újságoddal? -Önmagamat!
Ó, és kitől?
Értem.
Ahhh.
Tudod, ez…
Ahh!
Nehéz feladat szülőnek lenni. Hogyan neveljem a lányaimat,
ha egész életemben azt sulykolták belém, hogy hatalma csak férfinak lehet.
Amit elértél, azt úgy érted el, hogy csak tiéd az érdem.
Még ha az nem is tetszik, amit az évek alatt összeírtál,
az rettenetesen bánt, hogy sokáig vak voltam.
Mi mindketten kiaknáztuk, ahogyan tudtuk, a lehetőségeket,
miket a társadalom nyújtani tudott.
Jól van.
Pff.
Tán lett volna más módja, de akkor nem láttam más utat.
Vajon Lady Whistledown mit ír a kegyvesztésünkről, mikor lelepleznek?
Azt ír majd, amit én íratok vele.
Ez igazi hatalom.
Bámulatos, mit építettél fel.
Köszönöm.
Talán jobban hasonlítunk, mint azt gondoltam.
Ha még talpon maradunk…
…meg kell változnunk.
Ó, édesem.
Mama.
Micsoda káprázatos ragyogást viszel Skóciába.
-Neheztelsz, amiért elmegyek. -Nem, dehogyis! Csak hát, nos,
meglepett, hogy ilyen messze telepednél le.
-Anthony és Kate éppen Indiába tart. -Igaz. De te már eddig is olyan sokat
voltál távol, Bath-ban, a nénédnél, vagy tőlünk elvonulva, itthon.
Félek, örökre elveszíthetlek.
Mama! Éppen ellenkezőleg.
Képtelenség olykor meghallani a saját hangomat ebben a hangzavarban.
Míg John mellett hallom önmagam egyre tisztábban.
Abban reménykedem, hogy… ccc, a szépséges Skócia csendjében jobban
megismerhetem önmagam, hogy aztán ti is jobban megismerjetek. Mert leghőbb vágyam,
-hogy közel legyünk. -És nem lelhetnél rá a
csendre a szép Oxfordshire-ben?
Nem, akkor túl nagy lenne a kísértés, hogy rendre hazajárjak.
De visszajössz, ugye?
-Persze! -Jó!
Én bátor, okos lányom!
Tudod, amikor megismertem apádat még a nevem sem tudtam kibökni, akkora hatással
volt rám, hogy a szavam elállt tőle.
Mama! Ezt… Azt hittem, már túl vagyunk ezen. John…
Remek ember, remek választás.
Azt akartam ezzel mondani, hogy én nagyon sokáig azt hittem,
biztosan mindenkinek ilyen élmény a szerelem. Váratlan, sodró, gyors.
Te megmutattad, hogy létezik másfajta is, hogy tud szép lenni a lassú ismerkedés.
Korodat meghazudtolóan bölcs vagy máris.
Úgy hiszem, remek életed lesz Skóciában.
Elfogadlak téged hites feleségemül, kitartok melletted mától mindörökre,
gazdaságban, szegénységben, egészségben, betegségben, míg a halál el nem választ.
Elfogadlak téged hites férjemül, kitartok melletted mától mindörökre,
gazdaságban, szegénységben, egészségben, betegségben, míg a halál el nem választ.
Éljetek együtt a házasság szentségében utolsó leheletetekig. Ámen.
Ühm.
-Ó, olyan boldog vagyok! -Gratulálunk!
A lelkész szirupos szónoklata volt rám hatással,
vagy Lord Anderson tényleg odavan anyánkért?
Anyánk boldognak tűnik. Kik vagyunk mi, hogy ítélkezzünk?
Üm. Remek fickónak tűnik, és szerencséje, hogy Anthony már nincs a városban.
Légy csak hálás Lord Andersonnak. Most, hogy elkeltem, anyánk újra ráér
foglalkozni veled. Hacsak le nem köti más.
-Úúú! -Úúú!
Megbocsátanak? Megyek, és üdvözlöm Mrs. Mondrich-ot.
-Megengedi kishölgy?! -Tessék!
Szép volt a szertartás!
-Egyetértek. -Ühüm. De nem szebb, mint a ház asszonya.
Csak hízeleg.
Őszintén mondom.
És őszintén kíváncsi vagyok, lenne-e oly kedves, hogy, ööö…
nekem ad egy táncot a közelgő bálon.
Ó, hogy a, a, Dankworth-Finch bálon? Én, ö, nos, Öh! Eh! Igen.
Az, az abszolút megfelelő.
Jó. Nagyon jó.
Egy tósztot, ha megengedik.
A gyönyörű feleségemre. Szavam nincs rá, mennyire csodálom őt.
És ezért most bizonyára hálás vagy nekem, mert tudom, ki nem állhatod,
ha te vagy a figyelem középpontjában.
Ezért inkább a családodhoz szólnék pár keresetlen szót. Főképp édesanyádhoz.
Lady Bridgerton! A nyitottságát látom tükröződni
Benedictben, a báját Colinban,
bölcsességét Eloise-ban, és ragyogását átadta mind Gregorynak,
mind Hyacinth-nak. Most, amikor elönt a hála újdonsült
feleségem iránt, nem kevésbé vagyok hálás a kitűnő
asszonynak, ki felnevelte.
Szívemből köszönök mindent mindannyiuknak.
Ó, drágám!
Ah. Véletlenül sem akartam könnyeket csalni a szemébe.
-Hyacinth végigbőgte az egész esküvőt! -Ah.
Egyszer majd neked is nő szíved.
-Mama! Játszol velem egy négykezest? -Ó, egek! Most rögtön?
Szörnyen berozsdásodtam már.
Legutóbb akkor ríkattalak meg, amikor épp elkezdtem zongorázni.
Nem csak őt. A szobámban zokogtam a rémes klimpírozásodtól.
Ha-ha. Hála isten, Mama nem tett le rólam.
Ühüm.
S most én sem teszek le rólad.
Te fenyegetsz?
Ó, nahát!
Micsoda meglepetés!
Bravo!
Hogy volt!
-Ráadást! Ráadást! -Csodálatos volt!
Beszélhetnék veled?
Köszönöm, John.
Ha Miss Cowper fizetsége miatt aggódsz, ma készülök beszélni Benedicttel.
Csak várni akartam, míg lemegy az esküvő.
Értem. De nem szeretném, hogy beszélj vele!
-Lassan kifutunk az időből. -Nem kérhetem, hogy hazudj a bátyádnak az
érdekemben. A családod, amelynek engem is a tagjává tettél, túl nemes ehhez. Túl
jók, ahhoz, hogy becsapjuk, megtévesszük őket. Nem hagyom, hogy a
hazugságaim még tovább terjedjenek.
-Akkor hogyan segítsek neked? -Úgy, hogy szeretsz! Már eddig is oly
sokat kaptam tőled. Megtanítottál elfogadni önmagamat. Megmutattad a
minden képzeletet felülmúló gyönyört. De nem azért szeretlek, amit értem teszel.
Hanem mert kedves vagy, empatikus, és oly gondoskodó.
Nekem elég, ha önmagad vagy, Colin. Nem kérem, hogy megments. Csak azt kérem,
hogy állj mellettem; hogy ölelj, hogy csókolj.
-Nagyon vágyom mindezekre én is. -Akkor mégis mi tart vissza?
Nem is tudom.
De egyet tudok. Miss Cowper még veszélyt jelent ránk.
És addig, amíg te őrzöd a titkodat,
-az mindig éket fog verni közénk. -Tudom.
S talán ez itt a kulcs.
Ez meg mit jelent?
Levele érkezett, Fenség!
Colin!
Levelet kaptam a feleségedtől.
Jobb, ha leülünk.
Nem is csoda, hogy ennyire elkanászodott. A házban túl meleg van.
Jól mondod, nővérem. Ez mind a nejem műve.
El is felejtettem, micsoda rémes nőszemély.
Én ugyan el nem megyek vele.
Cressida, nincs választásod.
Lenne szíved hagyni, hogy ily sorsra jussak?
Jöjj, lányom! Mutasd magad! Hadd lássam előre, mekkora munka vár rám.
Igenis, Joanna néni. A mai este után már semmi sem számít.
Komornád rögtön felküldött.
Kezd tetszeni ez a kiváltságos bánásmód.
Ma is fess vagy, mint mindig.
Üm! És, ööö, Paul csatlakozik?
Úgy tudom, mással tölti az éjszakát.
Értem! Invitáljunk meg valaki mást mihozzánk? Hmm?
-Hadd legyek őszinte veled. -Ühüm.
Bármennyire is élvezem a hármasunkat, reméltem, ma este kettesben lehetünk.
-Ühüm. -Ah!
Mégsem élvezted, ha Paul is velünk volt?
De igen. Nagyon is. De a kapcsolatom Paullal pusztán baráti, viszont úgy érzem…
te kezdesz többet jelenteni nekem. Több vagy, mint barát.
Oly nyitott vagy, tele vagy szeretettel! Nem ismertem senkit,
aki így hasonlít hozzám. És felmerült bennem,
mi lenne, ha hagynánk, hogy komolyabbra forduljanak a dolgok.
Tilley! Rendkívüli nő vagy.
Hah!
De…
most nem vágynék komoly kapcsolatra.
Ennek Paul az oka?
Nem! Paul lehetne Patricia vagy Polly vagy Peter, vagy a három együtt.
Ami hármunk között történt, és mindaz, amit veled éltem meg, ráébresztett,
milyen mámorító szabadnak lenni.
Kitártad a világomat.
És nem állok készen, hogy visszazárjam, még nem.
Hm.
Azt hittem, ugyanarra vágyunk.
Én is.
Míg nem éreztem, milyen osztozni rajtad. Ez éppúgy meglep engem is.
Hm.
Megértem a vágyaidat.
De hidd el, az élvezetekbe is bele lehet fáradni.
Jól esett, ez egyszer, hogy lehorgonyoznék valakivel.
Hmm.
Köszönöm, hogy megmutattad, hogy nyitott vagyok rá.
Ó! Meglepő, hogy itt talállak!
Szerintem pedig tipikus, inkább, megint itt lyukadtam ki,
és csak tengek-lengek, nem haladok semmilyen irányba.
Üm. Merre szeretnél indulni?
Egyelőre maradnék a családdal, míg elül a királyné és Whistledown afférja.
El fog ülni. És aztán?
Pfff. Mennék én bárhová! Szinte egész életemben vagy itt voltam Mayfairben vagy
az Aubrey Hallban. Ha meg akarom váltani a világot, előbb látnom kéne
belőle valamennyit. Meg kéne ismernem másokat, a családon és az első bálozókon
-túl. -Na? Újfent meg akarod váltani a világot?
-Nos, hát… -Úgy tudtam, idén inkább
belesimulnál a rendszerbe.
Én mindent megtettem, részemről letudva.
Visszatért!
Hm…
Hallgatásod azt jelzi, hogy tudsz valamit, amit én nem?
Nem. A legkevésbé sem. Higgy nekem! Minél többet tanulok, annál világosabb,
mily keveset tudok.
Úgy érzem…
Bármi is jöjjön, sorsfordító lesz, amit legközelebb megtanít az élet.
Mélyen egyetértek minden szavaddal, noha sejtelmem sincs, hogy miről beszélsz.
De egyet biztosan tudok.
Többé nem hagyhatjuk, hogy ily sok idő teljen el anélkül,
hogy e hintákon ülve együtt szenvelegjünk a kínjainkon.
-Gyönyörű vagy! -De mi haszna volt mindennek, ha tudom,
micsoda csalódás vár ránk az ajtón túl.
Varley biztos megtett minden tőle telhetőt!
Hah! Szerzett strucctollakat!
És lila orchideát!
Philippa! Van itt egy… egy, kettő, három, négy… nyolctagú zenekar!
Azok is vannak?
Azok is!
Philippa! Úgy visongsz, mint egy gyerek az első falat torta után.
Úúú! Mama! Köszönöm!
Ezt meg mégis mire véljem?
Hát csakis te lehettél, aki fizette mindezt.
Igen, nekem mondta is mama, hogy szeretné, ha ez lenne a szezon bálja!
Nagyon szívesen!
Köszönöm.
Ez meseszép! Nagyon büszke vagyok.
Hihetetlen!
DANKWORTH–FINCH BÁL
Bocsássanak meg egy percre!
-Mi álmodtuk meg az egészet. -Igen, van, a terem túlvégében.
Ez az utolsó társasági esténk. Legalább Prudence és Philippa kiszórakozza magát.
Őfensége!
Bocsássa meg, Fenség. Trónussal nem készültünk, nem reméltük,
hogy elfogadja a meghívásunkat.
Nem az önök meghívására érkeztem ma este. Zene leáll!
Fáradhatatlan nyomozásom révén olyannyira lehetetlen helyzetbe kergettem őt,
hogy ezen a héten levelet írt nekem Lady Whistledown.
Kegyelmemért könyörög, s kéri, hadd állhasson ki ma ide.
Hogy védőbeszédet mondjon, mielőtt ítéletet hozok.
Így aztán átadom most a
szót magának a szerzőnek.
Nem ő az.
Elnézést, Fenség!
Ő az.
Üdvözlök mindenkit!
Vagy, mo-mondjam azt: „Legdrágább Nyájas Olvasó!"?
Tudom, nem nevetség tárgya, amit műveltem. Kezdetben nem gondoltam,
hogy komolyan vennék az írásaimat.
Hah! Mért is vennék? Engem még soha senki nem vett komolyan.
Csak most jövök rá, mennyire nem vagyok egyedül ezzel,
hogy fiatal hölgyként senki nem figyel rám. Azért kezdtem írni Önökről,
mert magával ragadott, milyen szabadon élik az életüket.
És attól, hogy írtam róla, úgy éreztem,
végre lett életem. Lett hatalmam.
És aki a jelenlévők közül belekóstolhatott már ebbe, az tudja, milyen mámorító.
De hanyagul bántam e hatalommal. Könnyen szórtam a rágalmakat az árnyékból,
hol nem találhatnak rám.
De látom már, mennyi bátorság kell, hogy a fényben élhessünk.
Hogy nyíltan felvállaljuk gyarlóságainkat, mindenki előtt. És tudjuk,
hogy teljesítménytől függetlenül, minden ember értékes.
Mind fecsegünk. Pletykálunk. A pletyka információ.
A pletyka kötelék. Főleg azoknak, akik előtt majd' mindent elhallgatnak.
De én nem hallgathatom el többé a legfontosabb
információt: a kilétemet.
Ezért is vagyok oly hálás a királynénknak.
Amiért ravasz tervével előcsalogatott az árnyékból. Ha esélyt ad a folytatásra,
én eztán felelősséggel forgatom a tollam. Fogadja, hát bűnbánatom, és kérésem.
Alázatos lett. De figyelni fogjuk, hogy az is marad-e.
Hisz' mit ér az élet egy kis pletyka nélkül?!
Ez tényleg igaz?
Most, Varley! A bogarakat!
Ah! Nem tudtam, hogy pillangók is lesznek!
Hisz mondtam! Bogarak!
Te…!
Egy zseni vagy!
Tudom!
Szabad lesz?
Hm.
Hah!
Óh!
„És a hazugságot nem tűrheti"?
Lady Danbury.
Önt idéztem. Őfensége nem tévedett nagyot azzal,
hogy egy Bridgertonra gyanakodott, aki az övéit védi.
De jól ismerem a családot ahhoz, hogy tudjam Whistledown nem egyikük.
És csak egy ember van, aki nálam is jobban szereti őket.
Tudta, hogy én vagyok!
Hm, gyanítottam. Nem ön az egyetlen úri hölgy,
aki tud titkot tartani. Már repesve várom a következő számot. Hm?
Hm.
Kész csoda vagy!
Nem sikerült volna, ha te nem támogatsz.
És a királyné.
Igen. Az ő áldásával mondhatjuk Dundasnak, hogy a lapom hozta azt a pénzt.
Ühm.
Nem tudja cáfolni. Ideje megváltoznunk.
Az én lányom!
Jó estét!
Köszönet a leveledért. Anyám soha még hírtől nem
döbbent meg ennyire. És még soha nem nyűgözték így le.
Szerintem ő is büszke rád.
Egy valamit kihagytam a levélből.
Nem tiltakozom, ha kéred az érvénytelenítést.
Nem szeretném, hogy bármi baj érjen téged vagy
a családot a mai nap után.
A királyné személyesen oldozott fel!
Egyelőre. Nyilvánosan más se fog támadni. De Whistledown sokakat feldühített,
akik nem felejtenek. A jövő tartogathat sötét napokat.
Pen! Amióta kiderült, hogy te vagy Whistledown,
minden erőmmel próbáltalak különválasztani tőle.
De a minap újraolvastam a nekem küldött leveleidet. A leveleket,
amelyeket mindig szívrepesve vártam. És megértettem. Egyek vagytok.
Mindig egyazon hangon szóltál. Elválaszthatatlan vagy Whistledowntól.
És a ma esti beszéded után, én ezt végleg elfogadtam.
Mert, már megbocsáss, de átkozottul briliáns volt.
Az az igazság, hogy…
…szörnyen irigy voltam rád. A sikeredre. A bátorságodra. És egészen hihetetlen,
hogy egy ilyen sikeres és bátor nő engem szeret.
Mily szerencsés vagyok, hogy a társad lehetek,
és egy kicsit fürdőzhetek a fényedben.
Ha életem egyetlen célja, hogy szeressek egy ily nagyszerű nőt…
…akkor én már elégedett ember leszek.
Szeretlek. Nagyon jó ember vagy, Mr. Bridgerton.
Szeretlek.
És most, megtisztelnél, kérlek, azzal, hogy nekem adod ezt a táncot, Mrs.
Bridgerton?
Boldognak tűnnek.
Azok is!
És te?
Határozottan virulok. Ugyanis van egy zseniális ötletem. Vagyis inkább kérésem.
És miféle kérésed?
Hadd menjek veled Skóciába!
Mama odalesz, hogy nem maradsz magadra, de igazából csak szeretném kiélni magam
kicsit, kitörni ebből a buborékból. Kalandozni végre! Nem változtathatok meg
egy világot, amit nem ismerek! Ígérem, hogy nem leszek láb alatt. Na, mit
-gondolsz? -Ühm.
Csak ha másik szárnyban laksz a kastélyban.
Egy igazi kastélyban fogunk élni?
„Fogunk"?
Uh! Áh!
-Eloise kérte, vigyük magunkkal. -Ühm. Csak ha nem lennék terhére, Lordom.
Cseppet sem! Ez ám a csodálatos hír! És szerencsémre kuzinom is befutott, így
-négyesben utazhatunk haza! -Ah.
Nagy örömömre szolgál, hogy bemutathatom:
-Michaela Stirling. -Ühm.
Figyelmeztetlek! Minden piszkos kis részlet, mit rólam mesélt, hazugság.
Az igazság mocskosabb.
És te lennél…?
Én, én, én… A nevem Francesca Bridgerton. Kilmartin. Kilmartin, már az a
-nevem. -Ühm.
Örülök, hogy megismerhetlek.
Legdrágább Nyájas Olvasó! Azon kaptam magam, hogy nem találom a szavakat.
Ám hallgatagságom okát ezúttal nem titkolni való párocskák adják,
bár csiripeltek a madarak erről-arról. Az némít el, hogy eltelít az öröm.
Mindazok, akik úgy érzik, e sorok írója méltatlanul bánt velük,
fogadják őszinte bocsánatkérésem.
A legjobbakat kívánom nekik.
Hiányozni fogsz!
Egy év, és itt vagyok!
Hmm.
Gondolod, Mama engedné, hogy kihagyjam az Álarcosbálját?
Üm, gondolom, nem.
Én ott leszek! Egy maszk takarásában, kerülve a kisasszonyokat, akár a pestist.
Akkor találkozunk a rejtekhelyeden.
Hmm.
Itt az ideje, hogy a jövőbe tekintsünk, bármit is tartogasson.
E sorok írója sosem bocsátkozna jóslatokba arról, vajon mit hozhat a jövő.
De valahányszor lezárul egy fejezet, a történet még mélyebb és színesebb lesz.
Micsoda utat tettünk meg együtt már eddig is!
Így aztán oly nehéz szívvel írom le ezt a mindennél rövidebb mondatot,
melyet utolsóként vetek papírra Lady Whistledownként:
Isten Önökkel!
-Ki a legbájosabb baba? Te vagy! -„Mama-mama."
De édes vagy! Igen! Igen! Te vagy a legédesebb! Igen, te vagy! Igen. Gyere!
-Gyere ide! -Igen. Szia. Kukucs! Kukucs! Ááá!
Még mindig nem hiszem el, hogy fiút szültél! Méghozzá örököst!
Az új Lord Featherington igazán jóképű.
Üm. Az apjára hasonlít.
Apád mindig magára vonja a figyelmet egy okos szóval és egy csábos mosollyal.
Szóval csábos a mosolyom?
-Jaj, te kis drága! -Én örülök, hogy lányaink lett.
Biztos mindketten remek partit fognak maguknak.
Szerintem Philomenából egy nap híres író lesz, és nem kell férjet vadásznia.
Ez nálunk már családi hagyomány. Én sem tudtam volna megírni a könyvem,
Penelope nénje segítsége nélkül.
Igen, tudom.
Sokkal jobb, mint azt vártam!
Elég idős vagy te már ehhez?
Igen!
Meghozták! Jut belőle majd' mindenkinek!
-Óh, köszönöm. -Add csak! Hadd veszem át kicsit!
-Óó! -Most, hogy írói alakmásom
visszavonul, hadd mutatkozom be hivatalosan is:
Köszönöm.
Egykor petrezselyemárus, jelenleg újságíró, megfigyelő, tollforgató volnék.
Na mi az, mit szeretnél?
Nem vagyok különleges, de vannak különleges pillanataim.
És reményeim szerint, drága olvasó, továbbra is együtt éljük meg ezeket, most,
hogy utunk új szakaszához érkezett. Őszinte híve: -
Őszinte híve: Penelope Bridgerton.