God morgen.
Har du sovet godt?
Sporadisk.
-Jeg spiser frokost i Bridgerton House. -Men moren min kommer.
Da får dere litt tid sammen.
-Nei, du må ikke dra. -Jeg vil det.
Frue, du har besøk i salongen.
Gi henne te. Jeg er ikke klar ennå.
God morgen, mamma.
-Cressida. -God morgen.
Hadde dere en fin bryllupsnatt?
Hva gjør du her?
Jeg kommer bare på besøk… til den høyt aktede lady Whistledown.
Jeg vet hemmeligheten.
Du tar feil, hva du enn tror. Gå nå.
Når jeg tenker tilbake, gir alt mening.
Ingen ville mistenke deg, siden du er lett å glemme.
Blikket er fornøyelig. Synd jeg ikke kan bli her og nyte det,
jeg er innelåst til tanten min kommer for å ta meg med til landsbygda.
-Skal du dra fra byen? -Ja. Men ikke til tante Joanna.
Du skal betale meg det dobbelte av dronningens belønning
så jeg kan starte et liv i utlandet,
ellers forteller jeg alle om din identitet.
Ingen tror på deg, Cressida. Du har meget dårlig rykte.
-Miss Cowper. -Lady Featherington.
Penelope og jeg snakket akkurat om hvorvidt folk ville tro på meg.
Vi kan finne det ut.
Tenk på hvor god din datter er med ord.
Og tenk på hvordan hun lett blir oversett, så hun kan forsvinne i lange perioder.
Og tenk på hvordan alle hun ser på som fiender,
ender opp ydmyket på trykk.
Og så spør du deg selv
hvordan det tok deg så lang tid å innse at hun er den sanne lady Whistledown.
Du skal betale meg,
ellers avslører jeg hemmeligheten til hele sosieteten.
Nyt morgenen, damer.
Penelope.
Si at det ikke er sant.
For én gangs skyld lyver ikke Cressida.
Du forsvinner alltid en time fra alle ball.
Jeg trodde det var fordi du ble sliten av det sosiale,
men nå innser jeg hvor dum jeg har vært.
Mamma…
Fryktelige ting har du skrevet om dine søstre,
om meg, om deg selv.
Jeg har kjempet med alt jeg har for å få oss ut av ruinene gang på gang,
men under mitt eget tak har mitt eget blod ødelagt for oss.
Hvordan kunne du, Penelope?
Vet mannen din om det?
Han kan ikke få vite om denne siste skandalen.
Får en mann som Mr. Bridgerton
vite at dine handlinger har ført til utpressing,
har han grunn til å få ekteskapet kjent ugyldig.
Mamma, jeg vil ikke lyve mer.
Jeg må si det til Colin.
Jeg ville forby det.
Men mitt ord velger du ikke å følge.
Jeg må kle på meg.
Du spiller uforsiktig i dag, lady Danbury.
Spillet varer ikke lenge.
Hennes Majestet har kommet med mange anklager i det siste.
Jeg lurte på når vi skulle snakke om det. Bridgerton-familien er dine favoritter.
Men nei, det var ingen anklage.
Det er sant.
Jeg er nærmere å finne lady Whistledown enn noen gang.
Og hva skal du gjøre når du har avslørt henne?
Da har jeg jo vunnet.
Og så da?
Skal du be henne slutte å skrive?
Låse henne i et fangehull?
Hva prøver du å si, lady Danbury?
Da Whistledown begynte å skrive,
antok jeg at hun var en med makt i sosieteten.
Men i de siste utgavene er det tydelig
at det er en sårbarhet der, en som prøver å finne seg selv.
Vet du hvem Whistledown er?
Er det derfor du prøver å beskytte Bridgerton-familien?
Jeg er inne på noe, ikke sant?
Jeg sier bare
at lady Whistledown kanskje ikke prøver å slå deg i ditt eget spill.
Kanskje hun bare prøver å bli i spillet.
Som en sårbar spiller.
En følelse du kanskje kjenner igjen?
Kanskje for lenge siden.
Du kunne hatt sjakk matt, lady Danbury.
Jeg vet det. Men da ville det vært fort ferdig.
Er det noe gøy, da?
Vi burde gjøre klar høstgarderoben.
Er det derfor du ikke nyser mer, Alby? Siden det er blitt varmere?
Det er ikke sesongavhengig. Nervøse nys som holdes i sjakk av ekteskapelig lykke.
Jeg sliter med kulda alt. Må jeg tåle deres opptredener også?
Vil du gå hjem, min elskede?
Ingen ville merket det.
Nå som Penelope har giftet seg med sin Bridgerton, er vi gammelt nytt.
Sosieteten gir oss nok mer oppmerksomhet etterhvert som mavene vokser.
Har du sett en gravid kvinne på ball, Philippa?
Nei.
Når graviditeten synes, må kvinnene trekke seg tilbake fra samfunnet.
Jeg vil ikke bare forsvinne med et klynk.
Jeg gjør hva som helst for at du skal unngå det.
Bra.
For Philippa og jeg skal holde et ball med fargen lilla.
Og oransje!
Vi skal ha krystaller og gull og hundrevis av blomster.
Og vi kan ha insekter!
Skal vi diskutere et budsjett?
Selvsagt. Det bør være veldig stort.
Kan vi vise oss offentlig?
Dronningen vet om forlovelsen. Kan ikke skjules lenger.
Hun tror en av oss er Whistledown.
Og som husets matriark vet jeg at ingen er det.
Det beste vi kan gjøre nå, er å være ute
slik at sosieteten ikke tror vi har noe å skjule.
Det at vi er rolige, beviser til dronningen
at hennes anklager er feil. Gud hjelpe oss.
Kom igjen nå, spis.
Ser dere?
Vi er ute, som alle andre familier,
spiser is og planlegger bryllupet.
-Det skal vel bli bryllup? -Selvsagt.
John og jeg skal søke om tillatelse til å ha en enkel, liten seremoni hjemme,
og så trekker vi oss tilbake til Johns families eiendom.
For å unngå mer styr fra dronningen.
Ja, det er vel lurt.
Og din eiendom i Oxfordshire er vel ikke mer enn en dagstur unna?
Vi vil gjerne bo på Johns
hovedeiendom.
I Skottland?
Hvor er det? Er det nær grensen?
Nei. I høylandet.
Men det er ikke langt fra Glasgow.
-Det er i hvert fall to uker unna. -Det er derfor jeg liker å bo der.
Avstanden gjør at det føles fredelig.
Jeg gleder meg til stillheten.
Hvordan går det?
Prøver å ikke tenke på i går.
Mamma var nok glad for at dronningen kom på bryllupsfesten.
Du vet at familien klarer seg.
Tror du det?
Dronningen sa jeg var Whistledown før, jeg overlevde det.
Men ikke uten arr.
Ikke la ditt ekteskap være arret.
-Nei. -Du vet du løser ting med…
Penelope. Hva gjør du her?
Jeg trodde ikke vi skulle sees før senere i dag.
Hun vet det. Du trenger ikke skjule at du er sint.
Vi burde ikke ha denne diskusjonen foran Miss Bridgerton.
Hun vet alt også.
Nydelig.
Fint å se at hele Mayfair visste det før moren din.
-Hvorfor vet vi alle at vi vet? -Cressida oppdaget hemmeligheten.
Hun vil ha £10 000 for å holde tett.
-Du tuller. -Hvordan oppdaget hun deg?
-Jeg er ikke sikker. -Det spiller ingen rolle.
Vi må hindre henne i å avsløre det.
-Jeg ber ikke om hjelp. Ville være åpen. -Du bestemmer ikke hva vi gjør.
Sprer Miss Cowper denne sladderen, går det utover Bridgerton-navnet. Hele familien.
Jeg tolererer ikke utpressing av min kone.
-Det er godt å høre. -Nei, det er snilt, Colin, men…
Jeg kan betale.
-Har du tjent så mye? -Litt mer, for å være ærlig.
Hele denne tiden?
Du betaler ikke Miss Cowper en penny.
-Men det er min… -Skal du betale henne, Mr. Bridgerton?
-Han kan ikke. -Ingen betaler henne.
-Hva skal vi gjøre? -La meg…
Jeg bøyer meg ikke for Miss Cowper. Jeg besøker henne i morgen.
Viser henne at dette ødelegger for alle.
Det er eneste løsning.
Mr. Bridgerton.
Lady Cowper.
Jeg vil snakke med din datter alene.
Til tross for det sosieteten sier,
fornærmer du meg om du tror dette ikke er en respektabel familie.
Mor, forlat oss.
Det spiller ingen rolle lenger. Gå.
Jeg gir deg fem minutter.
Jeg antar moren din ikke vet om at du truer min kone?
Jeg stoler ikke på andre enn meg selv.
Må være fryktelig ensomt.
Jeg vet hvordan det føles å være helt alene,
-når jeg er på reise. -Stakkars Mr. Bridgerton.
Reiser til kontinentet, ser verdens attraksjoner
slik bare en mann kan.
Du høres ut som Eloise.
Du har rett. Det er et privilegium å reise.
Men i fjor lengtet jeg etter brev fra de der hjemme.
Fra Penelope, faktisk. Men hun svarte ikke.
Ingen andre heller, for den saks skyld.
Det føltes som om alle var opptatt med sine liv uten at de trengte meg.
Så jeg prøvde å gjøre meg selv
til en mann… uten egne behov.
Det er ikke en vei jeg vil anbefale.
Mr. Bridgerton, jeg er forvirret.
Du har visst kommet til meg for å vise sympati,
-men jeg er den som skal få betalt. -Jeg har ikke kommet for sympati.
Jeg har kommet for din nåde.
Penelope er ingen skurk.
Tro meg, jeg forstår hvorfor du hater Whistledown.
Hun bruker skarpe ord,
men leserne er villige til å betale for å lese om seg selv uke etter uke.
Det høres ikke ut som du hater Whistledown.
Høres ut som du er sjalu på henne.
Nei.
Poenget er Whistledown og Penelope,
som har opplevd en ensomhet som ingen av oss kan forstå.
Tenk å bli så ignorert at man føler seg usynlig.
Det unnskylder ikke det hun har gjort,
men kanskje er det forståelig at avisen av og til
har reflektert det slemme rundt henne.
En slemhet som du også har følt.
Jeg vet Penelope angrer på at hun har bidratt til dine problemer.
Hun skrev ikke så stygt i forrige avis.
Hvis selv Penelope kan finne nåde for deg, tror du ikke sosieteten vil tilgi deg?
Og faren din får deg tilbake til London når alt dette er over.
Familiens kjærlighet varer.
Der er forskjellen på deg og meg.
Du tar for gitt at du alltid har din families støtte.
Vi er ikke like, Mr. Bridgerton, og det blir vi aldri.
Miss Cowper.
Miss Cowper!
Du blir ikke trodd om vi sier du lyver. Du har ikke bevis.
Jeg har en trykkeri-lærling som kan bekrefte sannheten,
fordi han gjerne vil møte den ekte lady Whistledown.
Du må betale innen Dankworth-Finch-ballet, ellers sier jeg det til alle neste morgen.
Med tanke på at jeg ikke får noe støtte i fremtiden,
ber jeg kanskje ikke om nok fra dere.
Bare litt ekstra penger for å holde sesongens ball.
Tenk på små skapninger med mange bein.
Du skylder oss, du brukte jo mye mer på Penelopes bryllup enn våre.
Dere giftet dere begge med menn uten titler,
mens Penelope giftet seg med en svært velstående Bridgerton.
Som passer på deg når du blir gammel.
Hva trenger du pengene dine til nå?
Slipp oss inn.
Det passer dårlig nå. Jeg venter besøk.
Hvem?
Frykt ikke, damer.
Av alle hushjelper i London
må jeg være den mest erfarne til å gjøre mye med lite.
Mine søstre blir fornøyde når jeg har ødelagt alt.
Kanskje vi kan prøve å tenke litt mer positivt?
-Colin kan overbevise når han vil. -Jeg er ikke bekymret for ham.
Cressida har sine gode sider. Vi får håpe hun har en god dag.
Likte du henne faktisk?
Eller ble du venn med henne for å straffe meg?
Jeg er ikke så smålig. Jeg likte henne i starten.
Men kanskje begynnelsen av vennskapet var bitte litt smålig, ja.
Si hva du leser.
Jeg er redd jeg ikke lyktes.
Og hun vil ha det dobbelte nå.
£20 000.
-Hun er gal. -Jeg har ikke så mye.
Det er mer. Hun krever at du bruker avisen til å gjenopprette hennes rykte.
Jeg må beklage. Jeg…
Jeg har visst gjort alt verre.
-Alt er min feil. -Hva gjør vi nå?
Kanskje Penelope hadde rett. Hadde vært bedre å bare betale.
Jeg har pengene.
Jeg må spørre Benedict om å skrive under på et så høyt beløp.
-Vil du fortelle broren din om Penelope? -Nei, jeg må bare lyve litt.
Vi beskytter identiteten hennes.
Vel,
Cowper-jenta vil nok bare at du skal skrive
noen fine ord om hvor yndig hun er.
Det er ikke et lykkelig utfall.
Kan vel ikke forvente mer fra Cressida.
Jeg er så takknemlig for alle dine råd.
Virker det som Hennes Majestet vil gi opp jakten snart?
Jeg håper hun snart får noe annet å tenke på.
Apropos…
Den er ganske sterk.
Bare skotter kunne finne på en slik drink.
Det trengs i kulden der oppe.
Ikke gjør meg mer skremt mer enn jeg er alt, Agatha.
Jeg ville ikke bekymret meg.
Francesca virker som hun har funnet et indre mot.
Ja, det har hun.
Og nå bruker hun det til å komme så langt unna moren som mulig.
Jeg kjøpte denne på en reise til Skottland for mange år siden.
I starten brant den i munnen.
-Men med tiden blir man vant til den. -Den brenner fortsatt.
Du får min støtte når Francesca er borte.
Og min brors,
-om du ønsker det. -Vi trenger ikke diskutere det.
Men kanskje vi burde det?
Lord Anderson har oppført seg eksemplarisk.
Og om du gir din velsignelse…
Jeg trenger ikke gi eller ikke gi en velsignelse.
Dere er begge voksne.
Gjør som dere vil.
Jeg ba jo ikke deg om lov.
Plutselig ganske greit å drikke.
Du vet det.
Ja?
Jeg vet at min far var en god mann.
Og at du har vært en veldig god venn.
Og det er alt jeg trenger å vite.
Og min bror er en god mann.
Og du er en god venn.
Og det er alt jeg trenger å vite.
Men om dere blir uvenner, velger jeg deg over ham.
-Jeg vil ikke miste deg om han er dum. -Ingen mann har slik makt.
Tenk dere oss tre på ball!
Hvordan skulle vi forklare oss til enkefru lady Cheltenham?
Vi måtte ha laget en klar historie.
-Som om du går på ball frivillig. -Det er sant.
Hvordan orker du sosiale arrangementer?
Jeg føler vel at jeg har mye kjærlighet å gi.
Elsker småprat.
Og elsker en god fest.
Spesielt en fest med tre.
God natt, sir.
Jeg trenger bare et teppe på sofaen.
Selvsagt.
Jeg skal ha te med mor før din søsters bryllup.
Så slipper du å dele vogn.
COLIN BRIDGERTON PARIS, FRANKRIKE
MR COLIN BRIDGERTON MARSEILLE, FRANKRIKE
KJÆRLIG HILSEN PENELOPE
Frue.
Er Penelope her?
Han vil ikke vente mer, frue.
Advokaten. Han er her.
Du får vel vise ham inn.
-Lady Featherington. Walter D… -Walter Dundas, jeg husker det.
Du er vel her for å gratulere
med min datters ekteskap inn i en av sosietetens beste familier?
Nei, dessverre, jeg er ikke her i lystig ærend.
Men jeg har hørt at enkelte føler en lettelse når bedrageri blir avslørt.
Jeg håper du har nok bevis for anklagene du kommer med.
Ikke bevisene jeg lette etter, nei, men nok bevis likevel.
Pengene du arvet fra din tante Petunia.
Jeg syntes det var merkelig at du fikk formuen
akkurat da Jack Featherington stakk av med din.
Og tante Petunias naboer i Cornwall er visst enige med meg.
Etter det jeg har hørt, levde hun i fattigdom.
Hvem sier at hun ikke sparte,
at hun levde nøysomt så andre en dag kunne tjene på det?
Kreditorene hennes.
Lady Featherington.
Jeg vet at pengene dine kom fra Jack Featheringtons svindel.
Og jeg tror slottet vil være enig
i at Featherington-tittelen bør overføres til en mer
samvittighetsfull familie.
Jeg sender mine funn til hoffet denne uken.
Farvel.
Penelope.
Er det sant?
Er pengene dine pengene fetter Jack tok fra sosieteten?
Ingen av dem trengte pengene som oss.
-Du stjal fra dem! -Og du ydmyket dem.
Du tok stoltheten deres.
-Det du og jeg har gjort, er ganske likt. -Det du har gjort, er en forbrytelse!
Jeg gjorde det jeg måtte for å beskytte familien.
Hvem beskyttet du med avisen?
-Meg selv! -Å. Fra hvem da?
Jeg forstår.
Altså, det er…
…ikke lett å være forelder.
Hvordan oppdra døtre når jeg hele livet har blitt fortalt at mannen har all makt?
Det du har gjort, har du gjort helt på egen hånd.
Selv om jeg ikke liker alt du har skrevet opp gjennom årene,
er jeg veldig lei for at jeg overså deg så lenge.
Både du og jeg har gjort vårt beste
med mulighetene verden har gitt oss.
Greit.
Kanskje det var andre muligheter. Men jeg så dem ikke da.
Hva ville lady Whistledown skrevet om vår vanære når jeg blir avslørt?
Hun skriver det jeg vil.
Det er en stor kraft.
Du har virkelig oppnådd noe stort.
Takk.
Kanskje vi er mer like enn jeg vil innrømme.
Overlever vi denne runden…
…må vi bli bedre.
Å, kjære.
Mamma.
Du kommer til å bringe lys til Skottland.
-Er du lei for at jeg drar? -Nei, selvsagt ikke.
Jeg bare… Jeg trodde ikke du skulle bosette deg så langt unna.
-Anthony og Kate skal til India. -Ja.
Men du har vært så mye borte fra oss alt,
i Bath med tanten din eller alene når du er hjemme.
Nå er jeg redd jeg mister deg for godt.
Mamma, det er motsatt.
Det er av og til vanskelig
å høre min egen stemme i bråket i dette huset.
Men med John hører jeg meg selv mer og mer.
Jeg håper at stillheten og skjønnheten i Skottland
lar meg bli bedre kjent med meg selv, så dere kan bli bedre kjent med meg også.
Jeg vil gjerne være nær.
Du kunne ikke ha funnet stillhet og skjønnhet i Oxfordshire?
Jeg ville blitt fristet til å komme hjem ofte.
-Men du kommer tilbake? -Selvsagt.
Min modige, smarte jente.
Da jeg møtte faren din…
Jeg kunne knapt si navnet mitt. Jeg ble så betatt.
-Jeg snublet over ordene. -Mamma, jeg…
-Jeg trodde vi var ferdige med det. John… -…er en god mann og et godt valg.
Det jeg skulle si, er at jeg lenge
har trodd at det er slik kjærlighet må være for alle.
Overraskende, sterkt, raskt.
Men du har vist at det er en annen måte.
Det er en skjønnhet i det langsomme.
Du er allerede svært klok.
Jeg tror du vil trives i Skottland.
Jeg tar deg til min ektefelle
og vil elske og ære deg i gode og onde dager
inntil døden skiller oss ad.
Jeg tar deg til min ektefelle
og vil elske og ære deg i gode og onde dager
inntil døden skiller oss ad.
Måtte dere leve sammen i hellig ekteskap livet ut.
Amen.
Å, kjære.
Gratulerer.
-Jeg gleder meg til mitt bryllup. -Likte du det?
Er jeg påvirket av prestens sukkersøte tale,
eller virker Lord Anderson betatt av mor?
Hun ser glad ut. Hvis det er tilfelle, hvorfor dømme?
Han ser ut som en fin fyr som kan være glad for at Anthony har reist.
Du burde takke lord Anderson.
Nå som jeg er gift, kan mor vende oppmerksomheten mot deg igjen,
med mindre hun blir distrahert.
Unnskyld meg. Jeg bør hilse på Mrs. Mondrich.
Hallo.
-Det var en vakker seremoni. -Jeg syntes det.
Kun vertinnen var vakrere.
-Du smigrer meg. -Jeg er oppriktig.
Og jeg lurer oppriktig på om du kan være så snill å…
…spare en dans til meg på neste ball?
Dankworth-Finch-ballet?
Jeg… vel…
Ja.
Det blir helt adekvat.
Bra.
Veldig bra.
Får jeg utbringe en skål?
Til min vakre kone.
Jeg har ikke ord som beskriver mine følelser.
Noe du sikkert er takknemlig for,
siden jeg vet at du hater å være midtpunkt.
Så jeg vil si noen ord til din familie i stedet.
Spesielt din mor.
Lady Bridgerton, jeg ser din åpenhet i Benedict,
din sjarme i Colin,
din visdom i Eloise,
og din utstråling i både Gregory og Hyacinth.
Nå, når jeg føler takknemlighet for min nye kone,
føler jeg det også for for den flotte kvinnen som oppdro henne.
Mamma.
Jeg takker deg, og dere alle, av hele mitt hjerte.
Å, kjære vene.
Slapp av.
Tilgi meg. Jeg mente ikke å fremkalle tårer.
-Hyacinth har grått hele tiden. -En dag får du også et hjerte.
Mamma, vil du spille med meg?
Du store. Nå? Jeg har ikke øvd på lenge.
Sist jeg rørte deg til tårer, var da jeg begynte å spille.
Ikke bare henne. Jeg gråt på rommet av de fæle akkordene.
Heldigvis sviktet ikke mamma meg. Og jeg skal ikke svikte deg nå.
Er det en trussel?
-Lykke til. -Takk.
-Takk.
Bravo!
Bravo.
Mer!
Kan jeg snakke med deg?
For en flott tale.
Om du er bekymret for Miss Cowpers penger, skal jeg snakke med Benedict i kveld.
-Jeg ville vente til etter bryllupet. -Bra.
-Jeg vil ikke at du skal prate med ham. -Men vi har lite tid.
Jeg kan ikke be deg lyve til din bror for meg.
Familien din… som du har delt med meg, er for god.
For varm og vidunderlig til å bedra.
Jeg lar ikke løgnene spre seg mer.
-Hvordan jeg skal hjelpe deg da? -Ved å elske meg.
Du har gitt meg så mye allerede.
Du har lært meg å være sterk. Du har gitt meg hinsides nytelse.
Men… det er ikke det du gjør for meg, som får meg til å elske deg.
Det er at du er snill.
Din empati.
At du bryr deg.
Bare å være deg er nok, Colin.
Du trenger ikke redde meg. Du må bare støtte meg.
Holde meg.
Kysse meg.
Jeg vil veldig gjerne gjøre de tingene.
Og hva er det som hindrer deg?
Jeg vet ikke.
Men jeg vet dette. Miss Cowper henger fortsatt over oss.
Og så lenge du lever med denne hemmeligheten…
-…vil det alltid være noe mellom oss. -Jeg vet det.
Kanskje det er nøkkelen.
Hva mener du?
Et brev, Deres Majestet.
Colin.
Jeg har fått brev fra din kone.
Vi bør sette oss.
Det er ikke rart hun er blitt som hun er. Huset er altfor varmt.
Du har rett, søster. Det er min kones verk.
Jeg glemte hvor forferdelig hun er.
-Jeg drar ikke med henne. -Du har ikke noe valg, Cressida.
Du vil faktisk la meg få den skjebnen?
Kom, lille pike.
Vis deg for meg, så jeg ser hva jeg har å jobbe med.
Selvsagt, tante Joanna.
Etter i kveld spiller det ingen rolle.
Hushjelpen sendte meg opp.
Jeg begynner å nyte privilegiene.
Du ser kjekk ut, som alltid.
Skal Paul møte oss?
Jeg tror han er med en annen i kveld.
Selvsagt.
Skal vi invitere en annen, da?
Jeg må være ærlig.
Selv om jeg har likt å være alle tre, håpet jeg det bare kunne være oss i kveld.
Har du ikke likt å ha Paul med oss?
Jeg har det.
Svært mye. Men jeg er bare venn med Paul,
og jeg merker at…
…jeg begynner å bry meg om deg, Benedict.
Som mer enn venner.
Din åpenhet, din overflod av kjærlighet.
Jeg har aldri møtt noen som er så lik meg.
Og jeg begynner å lure på
om vi kan tillate at det blir mer alvor mellom oss?
Tilley… du er utrolig.
Men…
Jeg vet ikke om jeg ønsker alvor.
Er det på grunn av Paul?
Paul kan være Patricia, Polly eller Peter, eller alle tre samtidig.
Det som skjedde mellom oss tre, det som har skjedd siden jeg møtte deg,
har fått meg til å innse hvor godt det føles å være fri.
Du har åpnet min verden.
Og jeg er ikke klar for å lukke den igjen nå.
Jeg trodde du ville det samme.
Det gjorde jeg.
Til jeg så hvordan det føltes å dele deg.
Jeg er like overrasket som deg.
Jeg støtter dine ønsker.
Men jeg må si at selv moro kan bli slitsomt.
Det føltes bra, for én gangs skyld, å ønske å forplikte seg til noen.
Takk for at du minte meg på at det er mulig.
Tenk at du er her, da.
Det er ganske vanlig at jeg nok en gang svinger frem og tilbake,
uten å bevege meg i en bestemt retning.
Hvor skulle du ønske du skulle?
Jeg vil være sammen med familien, til Whistledown-saken med dronningen går over.
Og det gjør den.
Og så da?
Hvor som helst.
Jeg har tilbrakt nesten hele livet enten i Mayfair eller Aubrey Hall.
Skal jeg forandre verden, må jeg se litt av den først.
Møte folk som ikke er familie eller debutanter på ekteskapsmarkedet.
Vil du forandre verden igjen?
Trodde du var interessert i å passe inn i år.
Jeg er ferdig med det.
Der er hun.
-Stille fordi du vet noe jeg ikke vet? -Nei.
Tro meg, jo mer jeg lærer, jo mer innser jeg hvor lite jeg vet.
Det føles…
Akkurat nå føles det som det neste jeg lærer,
kan endre meg fullstendig.
Jeg er helt enig, for jeg skjønner ikke hva du snakker om.
Men jeg vet én ting.
Vi bør ikke la det gå så lang tid
før vi møtes på huskene og er helt forvirret sammen.
Du er så fin.
Helt bortkastet
med tanke på skuffelsen som venter bak dørene.
Varley har sikkert gjort sitt ytterste.
Hun kjøpte strutsefjærene!
Og de lilla orkideene!
Philippa, det er et… en, to, tre, fire.
Et orkester med åtte musikere!
Kjøpte vi dem?
Vi har dem.
Philippa, du er som et barn som får sin første kakebit.
Mamma… takk!
Hva skal dette bety?
Det må ha vært deg som betalte for alt sammen.
Mamma ville dere skulle ha det beste ballet i Mayfair.
Bare hyggelig.
Takk.
Den er vakker.
Jeg er stolt av dere.
Hygg dere.
Det lilla var min idé.
Om dette er vår siste kveld i sosieteten,
har i hvert fall Prudence og Philippa det kjempegøy.
Deres Majestet!
Tilgi oss, Deres Majestet. Vi har ingen trone,
for vi trodde ikke De ville si ja til invitasjonen.
Det er ikke invitasjonen som bringer meg hit.
Slutt å spille.
Som resultat av mitt utrettelige søk, noe som satte henne i en umulig situasjon,
fikk jeg et brev tidligere denne uken
fra lady Whistledown.
Hun ber om min nåde
og ønsker å få tale til dere selv.
Snakke offentlig før jeg dømmer.
Så jeg gir nå ordet…
…til selveste forfatteren.
Ikke ham.
Unnskyld.
Henne.
Hallo, alle sammen.
Eller bør jeg si "Kjære lesere"?
Jeg vet at det ikke er noe å le av, det jeg har gjort.
I begynnelsen trodde jeg ikke noen ville ta skrivingen min på alvor.
Hvorfor skulle de det?
Ingen har tatt meg på alvor noen gang.
Jeg innser først nå hvor vanlig den følelsen er.
Å være en ung dame som ingen hører på.
Jeg skrev om dere fordi jeg var helt bergtatt av dere,
dere levde livet så åpent.
Og da jeg skrev om dere, følte jeg plutselig at jeg hadde et liv.
Jeg hadde makt.
Og alle i dette rommet som har opplevd det,
vet at det kan være berusende.
Men jeg var uforsiktig med makten.
Det var lett å spre rykter fra skyggene hvor jeg ikke ble funnet.
Men nå ser jeg hvor mye mot det krever å leve et fritt liv.
Å vise sine svakheter offentlig
så alle ser dem.
Og å vite at
uansett hva som skjer, er man alltid verdifull.
Vi prater, alle sammen.
Vi sladrer.
Sladder er opplysninger.
Det skaper bånd.
Spesielt for oss som blir fortalt så lite.
Men jeg kan ikke lenger skjule min store opplysning.
Min identitet.
Det er derfor jeg er så takknemlig overfor dronningen vår,
som tvinger meg ut av skyggene med sin lure plan.
Om hun lar meg fortsette,
skal jeg være mer ansvarlig med min penn.
Det er min bekjennelse
og min bønn.
Hun virker ydmyk.
Men vi skal passe på at hun forblir slik.
Hva er livet uten litt sladder?
Mener du det?
Nå, Varley! Insektene!
-Jeg visste ikke at det var sommerfugler. -Som jeg sa, insekter.
Du er et geni.
Jeg vet det.
Skal vi danse?
Du "tolererer ikke en løgn"?
Lady Danbury.
Din forrige avis.
Hennes Majestet var nær da hun antok
at Whistledown var en Bridgerton som beskytter sine egne.
Men jeg kjenner familien godt nok til å vite at det ikke var en av dem.
Det er bare én person som elsker Bridgerton-familien mer enn jeg.
-Du visste det var meg. -Jeg hadde en mistanke.
Du er ikke den eneste damen som kan holde på en hemmelighet.
Jeg gleder meg til neste utgave.
Du er et under.
-Jeg kunne ikke gjort det uten din støtte. -Og dronningens.
Ja. Og med hennes godkjenning
kan vi si til advokaten at pengene kom fra skrivingen.
Han kan ikke klage.
Nå må vi bli bedre.
Jenta mi.
God aften.
Takk for brevet.
Jeg har aldri sett moren min så sjokkert.
Og… så imponert.
Jeg tror hun er stolt av deg.
Det er noe jeg glemte i brevet.
Jeg godtar om du vil søke om å erklære ekteskapet ugyldig.
Jeg vil ikke at noe ille skal skje med deg eller familien din som følge av i dag.
Dronningen selv har akseptert deg.
Foreløpig.
Så alle må det, offentlig.
Men Whistledowns fornærmelser glemmes ikke med en gang.
Kanskje fremtiden ikke er så munter.
Pen, siden jeg fant ut at du er Whistledown,
har jeg gjort alt for å prøve å skille deg fra henne.
Men her om dagen leste jeg alle brevene du har sendt meg.
Brevene dine har alltid vært de jeg er mest ivrig etter å lese. Og jeg innså…
…at du er henne.
Du har alltid hatt én stemme. Du kan ikke skilles fra Whistledown.
Etter å ha sett deg tale i dag,
vil jeg ikke det.
Unnskyld meg, men det var forbannet bra.
Jeg tror faktisk jeg…
Jeg har vært misunnelig på deg.
På din suksess.
På ditt mot.
Og nå kan jeg ikke tro at en kvinne med slikt mot elsker meg.
Så heldig jeg er som står ved din side
og får nyte litt av lyset ditt.
Om mitt eneste formål i livet er å elske en så stor kvinne som deg…
…så blir jeg en veldig fornøyd mann.
Jeg elsker deg.
Du er en veldig god mann, Mr. Bridgerton.
Jeg elsker deg.
Nå,
kan du gi meg den ære å bli med meg på dansegulvet, Mrs. Bridgerton?
Alle virker glade.
De gjør det.
Og du?
Jeg er begeistret, for jeg har funnet på en ganske genial idé. Eller forespørsel.
Hva slags forespørsel?
La meg bli med deg til Skottland? Mamma vil elske at jeg holder øye med deg.
Jeg ønsker bare å leve utenfor vår lille boble en stund.
Ha noen eventyr.
Jeg kan ikke forandre verden uten å se mer av den.
Jeg lover å gi deg privatliv.
Hva synes du?
-Så lenge du blir i din fløy av slottet. -Skal vi bo i et ordentlig slott?
"Vi?"
Eloise har bedt om å bli med oss.
-Om det ikke er en byrde. -Ikke i det hele tatt.
Det er fantastiske nyheter.
Og heldigvis blir kusinen min også med på reisen.
Det er en glede å introdusere…
Michaela Stirling.
Jeg advarer dere, alt John har sagt om meg, er løgn.
Sannheten er mye verre.
Og du må være…
Jeg er… Vel, jeg…
Francesca Bridgerton. Kilmartin.
Det er mitt navn nå. Ja.
En glede å bli kjent med deg.
Kjære leser,
jeg er plutselig uten ord.
Min tilbakeholdenhet skyldes ikke
at jeg vil beskytte vovede par.
Selv om jeg har hørt om flere.
Min tilbakeholdenhet kommer av glede.
Til alle som føler
de har blitt gjort urett mot av denne forfatteren,
ber jeg om unnskyldning.
Jeg ønsker dere alt godt.
Kommer til å savne deg.
Bare til neste år.
Tror du mamma lar meg gå glipp av maskeballet sitt?
Sikkert ikke.
Jeg gjemmer meg bak en maske der og unngår passende damer som pesten.
Jeg blir med deg på gjemmestedet.
Nå må vi se mot fremtiden, hva den enn bringer.
Denne forfatteren vet bedre enn å spå om hva fremtiden kan bringe.
Men når kapitler lukkes, er historien rikere og dypere.
Vi har vært på litt av en reise sammen.
Og det er med tungt hjerte
at jeg skriver denne siste, utrolig korte setningen
som lady Whistledown.
Farvel.
-Hvem er den peneste av dem? -Ja.
Det er deg.
-Dikkedikke. -Du er så pen.
Ja, det er du. Kom.
Jeg kan fortsatt ikke tro at du fikk en gutt.
En arving, faktisk.
Den nye lord Featherington er ganske kjekk.
Det har han fra sin far.
Din far distraherer alltid med smarte ord og et forførende smil.
Synes du smilet mitt er forførende?
Jeg er glad vi fikk døtre.
Jeg er sikker på at begge vil gifte seg godt.
Jeg tror lille Philomena blir en stor forfatter
uten å trenge en ektemann.
Det ligger til familien.
Jeg kunne ikke ha skrevet min bok uten hjelp av Philomenas tante Penelope.
MINE REISER PÅ EGEN HÅND
Den er bedre enn forventet.
Er du gammel nok til å lese den?
-Ja. -Den er her!
Jeg har nesten nok til alle.
-Takk. -La meg holde babyen.
Nå som jeg pensjonerer mitt pseudonym,
vil jeg gjerne introdusere meg selv.
Tidligere veggpryd,
nå kommentator,
observatør,
penne-svinger.
Ikke unik, men jeg har mine sider.
Og forhåpentligvis, kjære leser, vil du fortsette å lese dem med meg
nå som vi begynner neste del av reisen.
Med vennlig hilsen
Penelope Bridgerton.
Tekst: HC