‫- סדרה של NETFLIX -
‫- פרק 8 -
‫אפשר להחשיב את זה
‫כתשובה חיובית להצעה שלי שנצא יחד?
‫לא!
‫לא, זה לא העניין, אדוני.
‫מה? ‫-מה?
‫זו…
‫טעות. זו הייתה טעות.
‫מה?
‫טעות?
‫לא, כלומר…
‫אני חושבת שהשתגעתי קצת. למה אני…
‫אפשר להעמיד פנים שזה לא קרה?
‫בוא…
‫נתראה מחר.
‫הא־רי, מה עשית הרגע?
‫רגע!
‫את פשוט עוזבת ככה?
‫אני… ‫-הא־רי.
‫כולנו חיפשנו אותך.
‫באמת?
‫אז בוא נלך.
‫היא קודם מנשקת אותי, ואז מה? זו טעות?
‫היא מקצוענית, מה?
‫הלוואי שעדיין היו לי כמה ימי חופש.
‫איך אני אמורה לראות אותו שוב?
‫שלום.
‫מה זה?
‫אלוהים. ‫-על מה אתם מסתכלים?
‫העובדת הכי טובה שלנו.
‫מה?
‫- את חייבת להתמקד בקרש החיתוך! -
‫- פתאום זה כמו בסרט "פסיכו"? -
‫- למרבה המזל, זה לא היה רציני -
‫לא, זה לא דם. לחצתי בטעות על בקבוק הרוטב.
‫אני מצטערת.
‫החברה שלנו לעולם לא ‫מכניסה צבע מלאכותי לרטבים.
‫כך שזה לא משאיר כתם וישר יוצא.
‫אי אפשר בכלל לראות.
‫אני חושבת שזה טוב.
‫מה זה? זה כל כך מביך.
‫למה? הם אוהבים אותך גם בתגובות. תראי.
‫היא שווה מאה עובדים.
‫אם הבוס שלה יראה את זה, ‫הוא צריך לתת לה בונוס.
‫גברת שין. אם תקבלי בונוס, ‫אל תשמרי אותו לעצמך, בסדר?
‫מר גיה, אתה יכול בבקשה להפסיק לאכול
‫ולחזור לעבודה?
‫אתה לועס בקול רם!
‫אל תהיי כזו. אני פשוט רעב.
‫נכון. כפי שאמרתי לכם אתמול,
‫שכל אחד מכם יחשוב על חמישה רעיונות
‫למוצרי כופתאות המיועדים לשוקים זרים.
‫ואל תכינו רשימה סתם, ברור?
‫כן, גברתי. ‫-טוב!
‫תודה.
‫האדם שהתקשרת אליו לא יכול לענות…
‫באמת?
‫היא מסננת את השיחות שלי?
‫אדוני, זה מוכן.
‫אני מצלם את התמונה עכשיו.
‫רגע.
‫רק רגע, בבקשה.
‫טוב, אני מצלם את התמונה עכשיו.
‫- תרומה לטיפול בסוגי סרטן נדירים -
‫אני צריך להודות לך ‫שאתם נותנים לי להיות חלק מזה.
‫באמת?
‫אז נתראה בפעם אחרת.
‫הנשיא קאנג.
‫המנהלת, ג'ין צ'ה־רים ממוזיאון לאומנות הים.
‫תראו אותך.
‫מזמן לא התראינו.
‫עבר הרבה זמן, המנהלת ג'ין.
‫ראיתי אותך לאחרונה כשפתחת את המוזיאון, ‫לפני שלוש שנים.
‫אולי זה בגלל שבילית בניו יורק
‫אבל נעשית נאה עוד יותר.
‫באמת?
‫זה ברור.
‫תוכנה, חומרה…
‫אתה מושלם מבפנים ומבחוץ.
‫כמובן שתרצה מישהי טובה מיאנג־סו.
‫זה בסדר.
‫אולי יאנג־סו היא אחייניתי,
‫אבל מבחינה אובייקטיבית, ‫אתה טוב מדי בשביל יאנג־סו.
‫אדוני.
‫אני מצטער, אבל אני צריך ללכת.
‫בטח. נתראה בפעם הבאה.
‫- תרומה לטיפול בסוגי סרטן נדירים -
‫כמה חבל.
‫הוא תמיד כזה חתיך.
‫כן, בתי?
‫אימא!
‫אני רוצה להתפטר מהעבודה שלי. ‫אני יכולה לקבל משרה במוזיאון?
‫אם תתפטרי, ‫יאנג־סו תתפוס את התפקיד שלך מייד.
‫זה בסדר מבחינתך?
‫לא!
‫אני לא רוצה את זה, אבל…
‫באמת?
‫תבקשי מסבא למנות אותי למנכ"לית?
‫טוב, ביי, אימא!
‫אני עדיין יוצא לפגישה, ‫אבל מה דעתך על ארוחת ערב היום?
‫בטח. נתראה אחר כך בבית.
‫כן.
‫סיימת להיום. אתה רוצה לחזור הביתה?
‫לא, יש לי תוכניות, אז אני אזוז.
‫לאן אתה הולך?
‫אני יכול… ‫-תן לי פרטיות.
‫אגיע לשם בכוחות עצמי. אתה יכול ללכת הביתה.
‫מה? ‫-הגיע הזמן שתסיים להיום.
‫אני עושה משהו נחמד למענך. ‫תיהנו מהערב שלכם.
‫תיהנו מהארוחה.
‫התבגרת כבר, סונג־הון.
‫לא צריך לדבר?
‫לדבר?
‫על מה שקרה אתמול? ‫לא סיימנו כבר לדבר על זה?
‫סיימנו?
‫מי אמר?
‫אמרתי לך פשוט להעמיד פנים שזה לא קרה.
‫אז את אומרת
‫שזו הייתה פשוט טעות אחרי שנישקת אותי קודם?
‫את גם התחמקת מהשיחות שלי!
‫כלומר, הנשיקה…
‫זה היה בגלל
‫שעמדנו כל כך קרוב זה לזה.
‫ופשוט נתקלנו זה בזה, כמו התנגשות פגוש קלה.
‫התנגשות פגוש קלה?
‫השפתיים שלי הן סוג של עמוד ‫שתוכלי להתנגש בו?
‫זה לא מה שרציתי להגיד.
‫אז מה שקרה אתמול היה טעות
‫שנוצרה פשוט מתשוקה.
‫ואין לך שום רגשות כלפיי?
‫למה אתה מתכוון "תשוקה"?
‫אני מצטערת. זה לא היה בכוונה.
‫טעות או לא,
‫את התחלת אותה.
‫את צריכה לפצות על זה, נכון?
‫נכון, ש…
‫אעשה כמיטב יכולתי
‫לקחת אחריות ולפצות אותך.
‫בסדר.
‫תזמיני אותי לארוחה כדי לפצות אותי ‫על זה שנישקת אותי.
‫מה?
‫איך אתה יכול לבקש מפשוטי העם ‫לקנות לך משהו כל כך יקר?
‫אמרת שתפצי על זה.
‫למען האמת, הנשיקה הזו…
‫לא עשיתי את זה לבד. נישקת אותי בחזרה.
‫כמו איזה רודף שמלות.
‫מיומן מאוד וכל זה…
‫אז לא רק את אשמה?
‫נכון.
‫אז תני לי לטפל בך לשארית חייך,
‫כגבר לאישה.
‫לא על זה אנחנו מדברים.
‫אמרתי לך שיש לי רגשות כלפייך.
‫איך יכולתי שלא להגיב, ‫כשהאישה שאני מאוהב בה
‫התחילה לנשק אותי בצורה כל כך אגרסיבית?
‫כלומר…
‫זה…
‫אז תפצי אותי בדרך אחרת.
‫איזו דרך אחרת?
‫אני מעדיף להחזיר לאנשים ‫בדיוק את מה שקיבלתי מהם.
‫עין תחת עין
‫ונשיקה תמורת נשיקה.
‫בסדר. אני אשלם על האוכל.
‫אבל אתה יכול לאכול לבד. ‫אוותר על הארוחה הזו.
‫הינה המתאבן שלך.
‫השף לי, אתה יכול לחייך יותר בטבעיות?
‫בטח.
‫הוא בטח לחוץ.
‫שנצא להפסקה קצרה? ‫-בסדר.
‫מה את עושה?
‫אפילו לא שאלת אותי.
‫אנשים אחרים יאהבו את זה.
‫למה אתה מתלונן?
‫למה אתה כזה אליי בזמן האחרון?
‫מה זאת אומרת?
‫אתה כזה מאז סוקצ'ו,
‫כאילו אתה כועס.
‫אני פשוט לחוץ בגלל העבודה.
‫השף לי.
‫אתה נראה נהדר בווידאו וגם בתמונות האלו.
‫ראית אותם?
‫תודה. ‫-בטח.
‫דרך אגב, כשהחוקרת ההיא מגופוד
‫דיברה על צבע מאכל אחרי שהיא שפכה את הרוטב,
‫זה היה בתסריט, נכון?
‫זה בטח היה… ‫-לא. זה היה מאולתר לחלוטין.
‫הא־רי לא מהירה מספיק כדי לשחק משהו כזה.
‫היא ממש תמימה, אתה יודע.
‫על השולחן שלך.
‫שיהיה לכם יום טעים עם גופוד!
‫- הם נראים טוב ביחד הם בטח יוצאים יחד -
‫- אם לא, הם צריכים! -
‫מה זה? את לא אוהבת את האוכל?
‫לא, זה לא העניין.
‫אני לא יכולה ליהנות מהאוכל כשאני חושבת ‫על חשבון כרטיס האשראי שלי בחודש הבא.
‫שף, מה כל זה?
‫אנחנו רוצים שתטעם את התפריט החדש שלנו.
‫אתה מבקש מהלקוחות שלך לעשות את העבודה שלך?
‫החך שלך הרבה יותר מעודן משלי, אדוני.
‫אתה לקוח קבוע במסעדה שלנו. ‫תעשה את זה בשבילי.
‫אני מבין.
‫תודה, הנשיא קאנג.
‫למה את לא אוכלת?
‫אני צריכה ללכת לשירותים.
‫הא־רי!
‫תמיד היית ככה?
‫מה את עושה? צאי מזה, בבקשה! למה…
‫למה…
‫"עד לאותו יום שבו מי
‫הים המזרחי יבשו והר פאקטו ישחק."
‫אתה גם מנגן בפסנתר?
‫כבר שכחת?
‫אמרתי לך, אני טוב בכול.
‫אתה מנגן בפסנתר בשביל כל אישה שאתה פוגש?
‫אני לא צריך לענות לך ‫כי אנחנו לא במערכת יחסים.
‫אם את רוצה לשמוע את התשובה, צאי איתי.
‫אני אביא את הצ'ק.
‫אתה מוכן להביא את החשבון, בבקשה?
‫גם את המעילים והתיקים.
‫בבקשה.
‫אפשר לחלק את התשלום לשישה תשלומים?
‫הוא כבר שילם.
‫באמת?
‫לילה טוב.
‫רגע.
‫למה עשית את זה?
‫הייתי אמורה לשלם.
‫חשבתי על זה.
‫ואני לא רוצה שתפצי אותי על הנשיקה עם זה.
‫אני רוצה משהו גדול יותר, אז תתכונני.
‫אבל…
‫אז איזו ארוחה עוד יותר יקרה אתה רוצה?
‫או…
‫שתפצי אותי עם משהו אחר.
‫תשכח מזה.
‫כבר שילמת, אז אין מה לעשות, אבל…
‫בסדר. אקנה לך ארוחה יקרה יותר בפעם הבאה.
‫אני מצפה לזה.
‫מה נאכל בפעם הבאה?
‫סטייק?
‫אומקסה?
‫זהירות.
‫בלי להציץ.
‫בסדר.
‫פנה שמאלה כאן.
‫טה־דה!
‫הפתעה!
‫עשית את כל זה בעצמך?
‫אולי יש דברים שאני לא עושה, ‫אבל אין דבר שאיני יכולה לעשות.
‫חיפשתי מתכונים באינטרנט. זה היה קל.
‫אבל ודאי היית עייפה אחרי העבודה. איך את…
‫זה בסדר.
‫קדימה. שב ותטעם את האוכל.
‫אז בתאבון.
‫איך זה?
‫זה טעים מאוד.
‫בחייך. אתה לא נשמע כאילו אתה מתכוון לכך.
‫קדימה, תגיד את האמת.
‫זה טוב.
‫המצב יכול להשתפר ‫רק אם הלקוח נותן משוב ראוי.
‫בכנות, איך זה?
‫אם לומר את האמת, כל האוכל קצת מלוח.
‫חוץ מזה הכול בסדר?
‫בקשר לצדפות, יש טעם של חול.
‫באשר לבטן החזיר, זה מריח קצת משונה.
‫היא בטח לא הופשרה כמו שצריך.
‫הירקות מבושלים יתר על המידה.
‫והאורז קצת לא מבושל.
‫לגבי השאר, אני עוד צריך לנסות…
‫נראה לי שהם יהיו טעימים מאוד.
‫מה נשאר עוד לטעום?
‫מהמים?
‫המים בטח טעימים.
‫אני מצטער. אני…
‫אני רגיל לתת משוב כן, ‫בגלל אופי העבודה שלי.
‫אני הולך לשירותים.
‫הוא לא ממש הסתיר שום דבר, נכון?
‫הוא החבר שלי או שופט מישלן?
‫- צדפות, בטן חזיר, ירקות, אורז -
‫מה?
‫את יוצאת עם המזכיר צ'ה?
‫מתי התחלתם לצאת יחד?
‫מה שהכי חשוב, את מתמידה ומצליחה, יאנג־סו.
‫ברכותיי על הגשמת ההתאהבות שלך.
‫אני לא יודעת אם צריך לברך אותי.
‫למה? סוף סוף מצאת את החבר שלך. ‫על מה עוד יש לברך?
‫הוא לא אהב את זה. ‫-מה?
‫בישלתי למישהו ארוחת ערב ‫בפעם הראשונה בחיים שלי.
‫נכון, כן.
‫אבל הוא אמר שזה היה מלוח.
‫אם החברה שלך מבשלת בשבילך, ‫אמורים לאכול הכול
‫גם אם יש לזה טעם של מי מלח, נכון?
‫לא, עלולים למות מזה.
‫גם הנשיא קאנג מעצבן.
‫מה עם הנשיא קאנג?
‫צפיתי בסרט עם סונג־הון אתמול.
‫נהנינו מאוד עד שהנשיא קאנג התקשר אליו.
‫הוא עזב ליותר מ־30 דקות, בשביל השיחה הזו.
‫אפילו נשיא לא אמור לעשות את זה.
‫הוא הרי לא עשה זאת בכוונה.
‫הוא לא ידע שאתם בדייט.
‫מה זה?
‫זה חשוד.
‫אתם ביחד עכשיו?
‫זה לא ככה.
‫לא, את ממש חשודה עכשיו.
‫אכלת בעבודה, נכון?
‫אכלת עם קאנג טה־מו, נכון?
‫היית בדייט איתו. נכון?
‫זה לא היה דייט. פשוט אכלנו…
‫רואה? צדקתי.
‫אם אכלתם יחד, זה היה דייט.
‫לא, זה לא היה ככה. אני…
‫הייתה תקרית קטנה, ‫אז אכלתי איתו כדי להתנצל.
‫למה? הוא שוב מציק לך בגלל העבודה?
‫מה?
‫קאנג טה־מו ממש מרושע.
‫אם הוא מחבב אותך, ‫הוא צריך להיות נחמד יותר אלייך.
‫הוא סוטה?
‫מה?
‫אני חושבת שהוא סוטה. תזהרי.
‫לא…
‫מה?
‫הם כבר נפרדו?
‫התרגשת כל כך מהמחשבה שטה־מו יתחתן השנה.
‫שיהיה.
‫אתה בטוח שהם לא נפרדו
‫כי אתה מתנהג כמו סבא חטטן?
‫אתה חושב שאני אדם מיושן ומתנשא?
‫התייחסתי היטב לגברת שין גום־הי.
‫זה ברור. אתה מכיר את האישיות שלו, נכון?
‫היי, אם אתה רוצה שטה־מו יתחתן,
‫פשוט אל תעשה כלום.
‫כן. ‫-בסדר?
‫מה?
‫מנוולים, אתם לא יודעים כלום.
‫תשמעו… ‫-בחיי.
‫יושב הראש קאנג!
‫שלומך טוב?
‫הרבה זמן לא ראינו אותך.
‫שלום.
‫המנהלת ג'ין.
‫מה שלומך?
‫עוף אתמול.
‫עוף היום.
‫עוף מחר!
‫הכול עוף!
‫מותק!
‫אני בא!
‫תוכל לשים את זה כאן? ‫-בטח.
‫למה ירדת כבר? חשבתי שעבדת כל הלילה.
‫אמרת שתגיע קבוצה גדולה היום. ‫אני צריכה לעזור.
‫זה בסדר. אנחנו יכולים להסתדר.
‫מה קרה, אבא? זו הבטן שלך?
‫ידעתי שזה יקרה
‫כשראיתי אותך אתמול זולל טרטר בקר.
‫אתה צריך ללכת לבית החולים?
‫זה בסדר.
‫אהיה בסדר אחרי שאלך לשירותים מספר פעמים.
‫אז לך לשירותים.
‫הוא לא היה צריך לאכול כל כך הרבה.
‫הוא הגזים רק כי הוא היה במצב רוח טוב.
‫- מסלול הליכה -
‫אנחנו במקום הלא נכון?
‫אנחנו במקום הנכון.
‫חשבתי שרצית לטייל במקום נחמד,
‫אבל זהו הר.
‫חשבתי שאת ממש צריכה להתעמל, אז אנחנו פה.
‫קדימה, אני כבר עייפה.
‫את תמיד עייפה
‫כי את תמיד יושבת ליד השולחן ‫או שוכבת על הספה.
‫תתעמלי איתי עכשיו.
‫אולי מאוחר יותר?
‫נעלתי את הנעליים הלא נכונות.
‫התכוננתי גם לזה.
‫מה?
‫מה הכנת?
‫מתאים בול.
‫קדימה.
‫מזג האוויר כל כך יפה.
‫הוא אולי החבר שלי, אבל חתיכת טיפוס.
‫למה הוא התקשר אליי פתאום בסוף השבוע?
‫כמה מעצבן.
‫גברת שין.
‫למה ביקשת לפגוש אותי כאן?
‫למה נראה לך? ‫רציתי לקבל פיצוי על הנשיקה ההיא.
‫אני לא חושבת שיש כאן מקום טוב לאכול בו.
‫תשכחי מהאוכל.
‫תבלי את היום איתי בתור תשלום.
‫מה?
‫אמרת לי לא להכריח פשוטת עם ‫לשלם על ארוחה יקרה.
‫אז אני אקנה את הזמן שלך במקום.
‫את הזמן…
‫שלי?
‫רגע.
‫בוא נעשה הפסקה.
‫כואבות לי הרגליים.
‫את עייפה? ‫-כן.
‫צדקת. אני ממש לא בכושר.
‫איך אתה לא עייף?
‫בואי איתי לכאן מתי שיש לך זמן.
‫אני מטפס על ההר הזה לעתים קרובות ‫כי הוא האהוב עליי.
‫לעתים קרובות?
‫עם מי טיפסת על ההר הזה ‫לעיתים קרובות כל כך?
‫חברה לשעבר?
‫לא, עם הנשיא קאנג.
‫אתה יוצא לטייל עם הבוס שלך?
‫לא מאלצים אותך לעשות את זה, נכון?
‫מה?
‫כשחושבים על זה, ‫הנשיא קאנג חושב רק על עצמו.
‫אני מבחינה בכך לפי הדרך ‫שבה הוא מתייחס אליך וגם להא־רי.
‫מה זאת אומרת?
‫הוא שוב אמר להא־רי ‫להחזיר לו תשלום על משהו.
‫הפנים של הא־רי נראו עייפות ממש.
‫איזה בחור קטנוני.
‫הוא לא בן אדם כזה.
‫אל תלכלכי ככה על אחרים, יאנג־סו.
‫מה זאת אומרת?
‫זה נכון שמר קאנג היה רע אל הא־רי.
‫אני רק אומר ש… ‫-כלומר,
‫כשהוא גילה שהא־רי היא גום־הי, ‫הוא היה צריך להיות גבר
‫ולבקש ממנה להסביר לו מה קרה, ‫כמו בן אדם נורמלי.
‫אבל הוא לא שאל אותה כלום.
‫הוא רק גרם לה לחרדה ‫והתנהג אליה מגעיל בעבודה.
‫זה לא היה אגו והפגנת כוח?
‫אגו והפגנת כוח?
‫הייתה לו הזכות לכעוס כי עבדו עליו.
‫חוץ מזה, זה לא שאת צריכה לדבר ככה. ‫את גם אשמה בזה.
‫מה?
‫אם לא היית שולחת את גברת שין במקומך, ‫משהו כזה לא היה…
‫זה פשוט מגוחך.
‫מה זאת אומרת?
‫אם אתה החבר שלי,
‫אז אתה צריך להגיד תודה ‫שלא יצאתי לפגישה העיוורת ההיא.
‫אתה חושב שזה הגיוני שתנזוף בי
‫על זה שלא יצאתי לפגישה עיוורת?
‫יאנג־סו, פשוט תירגעי.
‫בואי נהיה הגיוניים יותר…
‫איך אוכל?
‫בשביל מה יש חבר?
‫חבר אמור לעמוד לצידך, לא משנה מה, נכון?
‫בישלתי לך, אבל אמרת שזה מלוח מדי.
‫לא התמקדת בסרט, בגלל העבודה.
‫ואפילו עכשיו… תראה.
‫אתה מצדד בקאנג טה־מו ולא בי.
‫אני מצטער.
‫לא התכוונתי לזה ככה.
‫אל תכעסי. בואי פשוט נטפס עד למעלה.
‫לטפס עד למעלה?
‫לא!
‫אולי תטפס על ההר הארור הזה עם קאנג טה־מו?
‫בחייך, יאנג־סו!
‫יאנג־סו!
‫בבקשה.
‫אני רעבה. רוצה ללכת לאכול?
‫אני אזמין.
‫זה בסדר.
‫תבזבזי רק את הזמן שלך עליי. ‫אני אבזבז את הכסף.
‫לא, אני לא יכולה. באתי לפצות אותך. ‫מה אתה רוצה לאכול?
‫טוב, יש משהו שאני רוצה לאכול.
‫זה באמת יספיק?
‫מה?
‫מאחר שרצית לבוא
‫כל הדרך למקום הנטוש הזה כדי לקנות את זה,
‫זאת בטח נקניקייה טעימה בטירוף.
‫נכון?
‫זאת סתם נקניקיה על מקל רגילה.
‫היית צריך לקחת אז משהו ממלא יותר.
‫מישהו אמר לך שאתה צריך לאכול ‫נקניקיה על מקל אם אתה הולך לפארק שעשועים?
‫אתה באמת נראה כמו מישהו שאף פעם לא היה פה.
‫אכלתי את זה
‫עם ההורים שלי כשהייתי בן שבע.
‫הנקניקייה הזאת הייתה כל כך טעימה בזמנו.
‫כשאני נזכר בזה, ‫אני בא לפה לאכול לבד לפעמים.
‫בטח היית מאוד מאושר באותה פעם.
‫כשאוכלים משהו שאכלת בעבר,
‫נזכרים בכל הזיכרונות המאושרים מהפעם ההיא
‫וזה עוד יותר טעים.
‫מבחינתי,
‫גימבאפ הוא כזה.
‫אולי זה בגלל טיולי בית הספר.
‫גם ההמבורגר מפעם היה ככה. נכון.
‫את שונה, גברת שין.
‫כשאני מדבר על ההורים שלי,
‫רוב האנשים נראים כאילו ‫הם לא יודעים מה לומר
‫ואומרים שהם מצטערים.
‫אז אף פעם לא יצא לי לדבר על זה
‫למרות שזה אחד הזיכרונות הכי טובים שלי.
‫אפילו לסבא שלי.
‫אבל לפעמים…
‫אני רוצה לדבר עם מישהו
‫על ההורים שלי.
‫תודה,
‫שאפשרת לי לדבר על זה כך.
‫כן, למה?
‫מה?
‫אם הוא מחבב כל כך את קאנג טה־מו, ‫למה הוא לא יוצא איתו במקום?
‫אז למה הוא יוצא איתי?
‫לא ייאמן.
‫מה זה המקום הזה?
‫אני לא חושבת שבאתי מפה.
‫בחיי.
‫יאנג־סו!
‫ידעתי שהתקדמנו מהר יותר כשטיפסנו.
‫איך את יכולה לעזוב ככה ‫אם את לא יודעת את הדרך?
‫איפה אנחנו?
‫אני לא יודע.
‫היינו צריכים לפנות שמאלה שם.
‫אבל פנית ימינה.
‫אתה שוב מאשים אותי?
‫אתה בהחלט טוב בלעצבן אותי. ‫ממש יש לך כישרון לזה!
‫תפסיק לעקוב אחריי אם אתה רק ‫מתכוון להמשיך להרגיז אותי.
‫אני יכולה ללכת לבד.
‫יאנג־סו.
‫יאנג־סו!
‫את בסדר?
‫תני לי לראות! ‫-אל תיגע בזה.
‫זה כואב מאוד?
‫עלי על הגב שלי.
‫תרד למטה איתי על גבך?
‫זה מטורף. אין מצב. זה מסוכן מדי.
‫אני לא אומר מה שאני לא מתכוון אליו. ‫אני אדאג שזה יצליח, קדימה.
‫אבל אני כבדה.
‫תחזיקי מעמד רק עוד קצת.
‫איך הקרסול שלך? את מרגישה טוב יותר?
‫למה את לא אומרת כלום?
‫את עדיין כועסת עליי?
‫אעשה כמיטב יכולתי לא להכעיס אותך ככה יותר.
‫רק תסלחי לי הפעם…
‫אתה יודע
‫כמה סקסי אתה נראה עכשיו?
‫מה? ‫-הפסקתי לכעוס כבר לפני כמה זמן.
‫התלוננתי כל הזמן,
‫אבל לא אמרת מילה, ‫בזמן שסחבת אותי למטה כל הדרך.
‫אני מניחה שאתה בחור קשוח.
‫אני חושבת שהתאהבתי בך שוב.
‫יאנג־סו.
‫בסדר, אנחנו צריכים ללכת הביתה מהר
‫ונבלה לילה לוהט ביחד.
‫בואי נלך קודם לבית החולים. ‫-לא, בוא נלך הביתה.
‫נלך קודם לבית החולים, ואז…
‫ואז?
‫קדימה, תעלי.
‫נלך לבית החולים, ואז?
‫אז בוא נלך הביתה, בסדר?
‫בואי נלך קודם לבית החולים.
‫יאנג־סו, שיקרת לגבי זה שנפגעת, נכון?
‫- יציאה ‫מרכז חרום -
‫באתי לראות את המטופלת האן מי־מו.
‫רק רגע. ‫-בסדר.
‫אימא!
‫הא־רי.
‫את בסדר? נפצעת קשה? תני לי לראות.
‫לא, זו רק כוויה קלה. ‫הם אמרו שזה לא צריך להדאיג אותי.
‫אבל הבעיה היא…
‫אבא!
‫מה קרה?
‫הא־מין אמר שאת זו שנפגעה.
‫נראה שזו הייתה דלקת תוספתן חריפה.
‫הוא בדיוק יצא מניתוח חירום.
‫אז למה אתם נשארים פה?
‫הם אמרו שאין מיטה ריקה.
‫אז ביקשתי מהם לומר לנו אם אחת תתפנה.
‫אבא. ‫-מותק.
‫מותק.
‫מי־מו.
‫הזרוע שלך בסדר?
‫זה מה שמדאיג אותך עכשיו?
‫לא ידעת שהתוספתן שלך נקרע?
‫למה היית חייב להיות כל כך קשוח ‫ולסחוב אותי לבית החולים?
‫מה אם היית נפגע בגב?
‫חששתי שעור הפנינה שלך
‫יהפוך למצולק.
‫בחיי.
‫מר שין ג'ונג־הא. ‫-כן.
‫החדר שלך מוכן. אתה יכול לעבור עכשיו.
‫יש מקום פנוי בחדר?
‫אמרו לנו להעביר אותו לחדר אח"מים.
‫חדר אח"מים? ‫-מי אמר את זה?
‫הינה הוא בא.
‫שלום.
‫מי…
‫אני הנש… ‫-הוא באותו צוות איתי בעבודה.
‫הוא המפקח שלי. כן.
‫מפקח מהעבודה?
‫אבל גברת יאו היא אישה.
‫אתה בטח מר גיה! ‫-מה?
‫כן! כן. הוא מר גיה בין.
‫מר גיה, אלה ההורים שלי. ‫הציג את עצמך בבקשה.
‫מר גיה.
‫כן, שלום. אני גיה בין.
‫זה בסדר.
‫אלוהים, המיטה הזו טובה ‫אפילו יותר ממיטה במלון.
‫הלוואי שיכולתי לנוח במקום כזה כמה ימים.
‫אימא.
‫מה? אמרתי משהו לא בסדר?
‫החדר הזה גדול בהרבה מחדר השינה שלנו.
‫מר גיה, לא היית צריך.
‫אנחנו חייבים לך על זה.
‫לא היית צריך לעשות את כל זה בשבילנו.
‫זה שום דבר. ‫במקרה אני מכיר מישהו בבית החולים הזה.
‫אל תרגישו לא בנוח.
‫אבל שמעתי שמר גיה
‫באמצע שנות ה־40 לחייו.
‫אתה נראה ממש צעיר לגילך.
‫כן, אני שומע את זה הרבה.
‫אימא, בחייך…
‫למה?
‫מר גיה, אתה בטח מאוד עייף. אולי תלך הביתה?
‫זה רעיון טוב. ‫-נכון? כן.
‫היי! איפה הנימוסים שלך?
‫הוא עדיין עשה לנו טובה ענקית.
‫שב, בבקשה. שתה משהו. שב.
‫קדימה.
‫הינה, שתה קצת מי דבש.
‫מי דבש. ‫-כן.
‫אתה ודאי עייף מלעבוד בסוף השבוע
‫בזמן שאתה אמור
‫לנוח קצת.
‫"מלעבוד"?
‫הא־רי אמרה שהיא הולכת
‫לעבודה היום.
‫מר גיה, כבר שכחת? עבדנו שעות נוספות היום.
‫נכון.
‫כן. ‫-עבדנו שעות נוספות.
‫כן, שעות נוספות. ‫-אנחנו עסוקים מאוד בעבודה.
‫כן. ‫-שמעתי שהנשיא החדש שלכם
‫קיבל את התפקיד מסבא שלו.
‫אין לך מושג כמה הא־רי פתחה את הפה שלה,
‫היא אמרה שעומס העבודה שלה ‫גדל מאוד אחרי השינוי בנשיא.
‫אימא! ‫-הבן זונה הזה.
‫מתי אמרתי את זה?
‫שלשום את…
‫שין הא־רי, את…
‫אני מצטערת.
‫אתה בסדר? נפצעת?
‫זה בסדר. זה שום דבר.
‫זה לא כלום. יורד לך דם.
‫לך למרוח משחה בזמן שאני מנקה פה.
‫זה בחדר של הא־רי.
‫חוזה העסקה?
‫- חוזה העסקה -
‫אז הם לא באמת…
‫במערכת יחסים?
‫הוא יודע עלינו. אין צורך להתבייש.
‫נכון?
‫תודה על היום.
‫ואני מצטערת על מה שקרה בבית החולים.
‫לא התכוונתי שזה יקרה.
‫אל תצטערי.
‫בוס מרושע ראוי לזה.
‫לא, אני…
‫תפצי אותי על הנשיקה, כמו שהיית אמורה.
‫מה זאת אומרת…
‫זה לא הוגן. לא ידעתי שלכלכת עליי.
‫אפילו נתתי לך הנחה!
‫איך זה הוגן?
‫אני בוס מרושע, זוכרת?
‫אם אין בידייך את הכסף,
‫תפצי אותי עם נשיקה.
‫איך זה?
‫היי, מין־וו!
‫מה אתה חושב שאתה עושה?
‫אני יכול לשאול אותך אותה שאלה.
‫תפסיק להסתובב ליד הא־רי
‫ותסתלק.
‫מה?
‫זה מה שאני צריך להגיד.
‫תפסיק, מר קאנג!
‫מה אתה עושה?
‫- משטרה -
‫לך הביתה. נתראה מחר בעבודה.
‫- חוזה העסקה -
‫איך השגת את זה?
‫הכריחו אותך לחתום ‫על חוזה למערכת יחסים בגלל כסף?
‫הוא איים עלייך?
‫הבן זונה הזה.
‫למה לא סיפרת לי?
‫אם היית אומרת לי…
‫למה שאני
‫אספר לך על זה?
‫מה? ‫-אני לא חושבת שזה עניינך
‫בין אם אני במערכת יחסים מזויפת איתו או לא.
‫הא־רי. ‫-עצרתי את שניכם
‫כי פחדתי שמישהו יראה את זה
‫ואולי זה יתפרסם בחדשות.
‫כשתראה את הנשיא קאנג שוב, ‫עליך להתנצל בפניו באופן רשמי.
‫אני יודעת שאתה עושה את זה כי ‫אתה דואג לי כחברה. אני יודעת.
‫אבל לא אמרתי לך?
‫אני יכולה לדאוג לעצמי.
‫את אומרת ש…
‫את באמת אוהבת את קאנג טה־מו?
‫הוא פשוט מנצל אותך…
‫אל תדבר עליו ככה.
‫זה לא מגיע לו.
‫את יודעת היטב שזה לא יעבוד
‫בין שניכם.
‫כבר מאוחר.
‫אני צריכה ללכת.
‫זה לא מה שניסיתי לעשות.
‫תפסיק, מר קאנג!
‫מה אתה עושה?
‫- מר קאנג, אני מצטערת על מה שקרה קודם -
‫- לא התכוונתי לקחת את הצד של מין־וו. ‫פשוט, הייתה ניידת משטרה… -
‫את יודעת היטב שזה לא יעבוד
‫בין שניכם.
‫- הא־רי -
‫תודה על היום.
‫אחזיר לך את הכסף על בית החולים ‫ברגע שאקבל משכורת.
‫- שין הא־רי -
‫בואו נזוז, מהר.
‫קדימה.
‫מה, זה לא כבד לך?
‫שלום. ‫-תחלצו נעליים.
‫זה כל כך מעצבן.
‫שלום. ‫-שלום.
‫- תודה על היום. -
‫- אחזיר לך את הכסף על בית החולים ‫ברגע שאקבל משכורת. -
‫מה שלא יהיה. זה לטובה.
‫- צוות מחקר מוצרי מזון ‫יום כיף -
‫כן. אני בחניון.
‫סונג־הון.
‫מה את עושה כאן?
‫יצאתי לנסיעת עסקים, ‫והייתה מסעדת בייגל טובה.
‫שתף את הצוות שלך.
‫לא היית חייבת.
‫אבל תודה רבה.
‫אם אתה אסיר תודה, אז בבקשה.
‫כאן? ‫-כן.
‫להתראות.
‫נהיגה בטוחה.
‫אשלח לך הודעה.
‫אדוני.
‫אני מצטער שלא אמרתי לך קודם, אדוני.
‫מה לכל הרוחות קרה?
‫נתקלנו זה בזה פעם אחת,
‫ואז התאהבתי בה.
‫אז למה לא אמרת לי?
‫לא ידעתי איפה להתחיל, ‫כי אתה, גברת ג'ין וגברת שין
‫כולכם מעורבים במצב הזה ביחד.
‫חשבתי שאני ואתה…
‫זה בסדר.
‫ככל שאדבר יותר, אישמע יותר קטנוני.
‫תודה. ‫-בטח, אדוני.
‫נשיא חברה צריך להיות ‫חרוץ יותר מהעובדים שלו.
‫למה אתה מאחר כל כך לעבודה?
‫מה מביא אותך לכאן?
‫אלוהים, זה מריח ממש טוב.
‫אם היה לך משהו כל כך טעים, ‫היית צריך להביא גם לי.
‫אבל שמרת את זה לעצמך?
‫אל תלך סחור סחור ‫ופשוט תגיד מה שיש לך לומר.
‫אני אומר לך את זה
‫בתור סבא שלך
‫וכמייסד החברה הזאת.
‫אז…
‫לא כדאי לך להגיד לי לא.
‫צא לפגישה עיוורת…
‫היום.
‫- הניצחון נמצא בהישג ידנו! ‫צוות סיוע לפיתוח -
‫למה אתה סתם עומד שם?
‫בסדר!
‫פסק זמן!
‫מה קרה?
‫גברת שין, את בסדר?
‫כן. ‫-גברת שין, את בסדר?
‫כן. ‫-מה?
‫אלונקה, מהר!
‫תפסיק להגזים.
‫זה כואב מאוד? אוי ואבוי.
‫קצת תרסיס נגד כאבים יספיק. ‫-באמת?
‫טוב, תחזרו למקומות שלכם. ‫-כן, גברתי.
‫בסדר. נסי לעמוד.
‫יש לנו הודעה חשובה.
‫פרס מיוחד יינתן לשחקן המצטיין השנה.
‫השחקן המצטיין שיקבל את התוצאה הטובה ביותר ‫בתחרות הספורט של היום
‫יקבל הזדמנות מיוחדת לאכול ארוחת ערב
‫אחד על אחד עם הנשיא קאנג!
‫אחד על אחד?
‫בחיי, תראו את זה.
‫- הנשיא קאנג טה־מו -
‫אתה באמת
‫יוצא לפגישה העיוורת הזאת?
‫פגישה עיוורת?
‫בשבע. במסעדה היפנית במלון קוריו.
‫הדייט שלך
‫היא מנהלת קבוצת מרין ג'ו יו־ג'ונג.
‫המנהלת ג'ו יו־ג'ונג?
‫היא בת הדודה של גברת ג'ין יאנג־סו. ‫איך יכולת…
‫הם יצרו איתי קשר קודם.
‫הם אמרו שהם חושבים שטה־מו ‫יהיה מתאים למנהלת ג'ו.
‫מה? ‫-אני קצת מודאג.
‫מתגובתו של יושב הראש ג'ין,
‫אבל אחותו הקטנה, ‫ג'ין צ'ה־רים, בעלת השפעה באותה מידה.
‫היא תהיה
‫נכס טוב עבורך.
‫הנשיא קאנג.
‫מה אני יכול לעשות
‫חוץ מלמלא אחר רצונות היו"ר?
‫זה אומר שאתה מתכוון לוותר על גברת שין?
‫אוי ואבוי.
‫זה בטח כאב מאוד.
‫ארוחת ערב אחד על אחד עם הנשיא קאנג?
‫זה מדהים. ארוחת ערב עם הנשיא קאנג!
‫נכון? אעבוד היום קשה במיוחד ‫כדי להפוך לשחקנית המצטיינת.
‫מי אמר? אני אהיה השחקנית המצטיינת.
‫לא, רק אני אהיה.
‫הנשיא קאנג ממש פופולרי.
‫לא!
‫לא? לא פה? זה לא שם?
‫מה?
‫הינה.
‫אתה מסוגל. כן, אתה מסוגל.
‫הי־גיה.
‫כן? ‫-אתה חייב לעשות עבודה טובה
‫במקומה של גברת שין, בסדר?
‫טוב, אין לי הרבה ביטחון עצמי, אבל…
‫בחייך!
‫אנחנו חייבים לזכות בתואר השחקן המצטיין!
‫תראו את העיניים שלך. לאן אתה מסתכל?
‫תיראה קצת קשוח יותר.
‫כן, נכון. פגישה עם הנשיא קאנג.
‫זה בטוח יוביל לקידום.
‫כן, אדוני.
‫נכון.
‫רגע!
‫זוז.
‫אני אעשה את זה.
‫כן, תלך ותיראה קשוח, בסדר? ‫-כן, אדוני.
‫רק רגע.
‫את תהיי בסדר, גברת שין?
‫זה בסדר. זה עניין של חיים או מוות, נכון?
‫אני אוהב את הגישה הזו. קדימה!
‫כן, בואו נעשה את זה!
‫כן!
‫בואו נלך לעודד את הא־רי!
‫קדימה!
‫טוב, בהצלחה.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫קדימה! ‫-קדימה!
‫- התחל -
‫- הקבוצה היריבה, הקבוצה של הא־רי -
‫כן! תחמקי לימין. ימינה! כן!
‫היי! תתחמקי!
‫גברת שין, תראי את הסימן שלי. הסימן שלי!
‫את צריכה לראות את הסימן שלי, גברת שין.
‫תסתובבי!
‫טוב, זהו זה! כל הכבוד!
‫תתפסי! קחי את הכדור!
‫גברת שין ממש הולכת על זה.
‫הקבוצה הלבנה ניצחה!
‫השחקנית המצטיינת היום היא החוקרת שין הא־רי ‫מצוות פיתוח מוצר מזון מספר אחת!
‫ברכותיי.
‫- צוות מחקר מוצרי מזון ‫יום כיף -
‫לחיי השחקנית המצטיינת שלנו, גברת שין!
‫לחיים! ‫-לחיים!
‫עבודה טובה. ‫-כל הכבוד.
‫עבודה נהדרת.
‫זה היה מרשים. ‫איך הפכת לשחקנית המצטיינת עם היד הזאת?
‫את ממש ברת מזל השנה. ‫פרס ה"מגה־להיט" והשחקנית המצטיינת?
‫תזמיני אותנו לארוחה.
‫כמובן! אני אטפל בכולכם ממש יפה!
‫דרך אגב, איפה הנשיא קאנג?
‫לא ראיתי אותו.
‫לא שמעת?
‫הוא לא יכול להגיע היום. ‫-מה?
‫למה? ‫-הוא יוצא לפגישה עיוורת
‫במלון קוריו, היום בשבע.
‫פגישה עיוורת?
‫מה בנוגע לאישה בתמונה?
‫את חושבת שהוא כמונו? ‫הם לא מתחתנים עם מי שהם יוצאים איתם.
‫הם חיים בתקופת שושלת ג'וסון או משהו כזה?
‫אני מאוכזבת מהנשיא קאנג.
‫מר קאנג טה־מו?
‫נתראה מחר. ‫-אני מסריח מאלכוהול.
‫תגיעו הביתה בשלום!
‫נתראה מחר.
‫האוטובוס הגיע! גברת שין, ‫אז אני הולכת הביתה!
‫בסדר. תגיעי הביתה בשלום! ‫-ביי!
‫שלום.
‫- אני ואתה? ‫ספר למי שמסתיר את רגשותיך -
‫ואני לא אוותר.
‫אם תדחי אותי, אציע לך לצאת שוב ושוב.
‫עד שסופסוף תאהבי אותי בחזרה.
‫מה קרה לזה?
‫לא.
‫אני חושבת שהשתגעתי קצת. למה אני…
‫אפשר להעמיד פנים שזה לא קרה?
‫בוא…
‫נתראה מחר.
‫כלומר,
‫אין לי זכות.
‫יש לי רגשות כלפייך.
‫תודה, שאפשרת לי לדבר על זה כך.
‫מונית!
‫לכאן.
‫אדוני, סליחה, אתה יכול לנהוג מהר יותר?
‫אני מצטערת.
‫- שין הא־רי -
‫הלו?
‫צא משם, עכשיו.
‫יש לך בכלל מושג איפה אני ‫כדי לומר לי את זה?
‫מה זאת אומרת איפה? אתה במלון קוריו.
‫מה?
‫איך יכולת לעשות דבר כזה?
‫גרמת לי להתאהב בך
‫ועכשיו אתה יוצא לפגישה עיוורת?
‫חיכיתי להודעה ממך כל היום.
‫תהיתי מתי תבוא.
‫השתגעתי מהמחשבה על כך ‫שתאכל ארוחת ערב עם אישה אחרת.
‫איך אתה יכול לעשות את זה?
‫אני כבר לא יודעת.
‫מעכשיו, לא אכפת לי מה אנשים אחרים חושבים,
‫ואחשוב רק על שנינו.
‫אז…
‫אל תצא לפגישה העיוורת הזו, מר קאנג.
‫למה אתה לא אומר כלום?
‫אתה אפילו לא רוצה לדבר איתי עכשיו?
‫לא.
‫אני פשוט אוהב…
‫שאת מקנאת.
‫למה שאצא לפגישה עיוורת עם אישה אחרת?
‫זה מי שאת חושבת שאני?
‫אבל שמעתי שאתה יוצא לפגישה עיוורת היום…
‫אני מול הבית שלך.
‫התכוונתי להזמין אותך שוב לצאת היום.
‫טוב שבאתי.
‫הפקק הזה…
‫תסלח לי, אני ארד פה.
‫גברת שין.
‫אם תתקרבי, לעולם לא אתן לך ללכת שוב.
‫לא תאמרי שגם זאת טעות, נכון?
‫אני אחזיר לך על הנשיקה
‫בנשיקה נוספת.
‫תרגום כתוביות: תמי שוורץ