‫- סדרה של NETFLIX -
‫- פרק 10 -
‫רוצה ללכת לטייל ולהתפכח?
‫בטח.
‫מה אתם עושים שם?
‫אדוני.
‫למה אתם לבדכם כל כך מאוחר בלילה?
‫כי…
‫היא ואני רצינו לדבר על העבודה…
‫תפסיק. מספיק!
‫גברת שין.
‫למה שלא תסבירי את עצמך?
‫למה בדיוק
‫נשיא של חברה נפגש עם עובדת שלו
‫בסודיות כזאת?
‫כי…
‫זה חשוד.
‫בכל פעם שאני רואה אותך,
‫את מכסה את הפנים שלך עם השיער, ‫כמו איזו רוח רפאים.
‫רגע, אדוני.
‫סליחה. ‫-לעזאזל.
‫תראו אותה, הינה היא מתחילה שוב.
‫גברת שין!
‫יושב הראש קאנג.
‫שלום, אדוני!
‫מה? התכוונתם ללכת לסיבוב משקאות שני
‫עם היו"ר קאנג בלעדינו?
‫נכון?
‫על מה היא מדברת?
‫הצוות שלנו ערך ‫ארוחת ערב עם הנשיא קאנג, אדוני.
‫כולכם אכלתם ארוחת ערב יחד?
‫כן, אדוני. ‫כיוון שהחוקרים עובדים קשה כל כך לאחרונה,
‫הנשיא קאנג הזמין אותנו ‫לארוחת ערב כדי לעודד אותנו.
‫אבל העובדת הצעירה ביותר ‫שלנו שכחה את הטלפון.
‫האומנם?
‫אז הייתם צריכים לומר לי את זה מההתחלה.
‫נכון?
‫למה לא אמרת לו? גברת שין.
‫מה?
‫נכון?
‫דרך אגב, השמועה נכונה? ‫השיער שלך הוא באמת פאה?
‫היא באמת אמרה את זה!
‫אנחנו הולכים.
‫בטח. ‫-בבקשה תגיעו הביתה בשלום.
‫לילה טוב, אדוני!
‫הטלפון שלה! ‫-מה?
‫הטלפון!
‫גם אני צריכה לזוז.
‫כן, כבר מאוחר, אז כדאי שתלכי.
‫להתראות, אדוני.
‫בסדר.
‫תראה אותה.
‫גם אנחנו צריכים ללכת.
‫בסדר.
‫לילה טוב.
‫כמה זמן תשמור את זה בסוד?
‫סוד?
‫שמעתי את זה מהמנהלת גו, ‫אז אל תחשוב אפילו להכחיש את זה.
‫אתה יוצא עם מישהי.
‫אפילו ביקשת ממשרד המזכירה ‫לשלוח לה נעלי עקב, נכון?
‫זאת האישה שהבאת לסוקצ'ו?
‫בגלל זה לא יצאת לפגישה ‫העיוורת עם יו־ג'ונג?
‫מי זו? למה אתה מסתיר אותה ממני?
‫אני לא מנסה להסתיר אותה.
‫אתה חושש שלא אתמוך בי?
‫אתה לא מכיר אותי?
‫אני אישרתי את גום־הי ‫כי אמרת שאתה מחבב אותה.
‫כבר שכחת?
‫אכיר לך אותה בקרוב.
‫אז תבטח בי בבקשה וחכה רק עוד קצת.
‫לילה טוב.
‫כן, סונג־הון.
‫דו"ח הטי־אף־טי?
‫אבדוק את זה.
‫מי היא, לכל הרוחות?
‫אני בסדר. תוכלו לבלות בלעדיי. אין לי כסף.
‫מה? גם יה־ג'ין באה?
‫טוב, אתקשר אליך אחר כך.
‫הוא היה בסדר גמור ‫בחתונה של וון־סיק בחודש שעבר.
‫את יודעת איך המצב של אנשים מבוגרים ‫עלול להשתנות בכל יום.
‫חוץ מזה, ‫הוא היה מעל גיל 90 והתקרב לגיל 100.
‫אתם הולכים ללוויה של סבא של וון־סיק?
‫כן. אנחנו נוסעים למסן
‫ונחזור מחר, אז תתנהג יפה.
‫מה עם המסעדה? ‫-נצטרך לסגור אותה ליום אחד.
‫תנעל את הדלת היטב ‫ותתקשר אלינו אם יקרה משהו.
‫אני אנקה אותה, אז אל תדאגו.
‫אימא, תוכלי לתת לי קצת כסף?
‫הא־רי, אנחנו הולכים עכשיו.
‫הא־רי לא בבית, אימא!
‫אני צריך אותו למשהו.
‫אתה באמת צריך אותו?
‫כן!
‫על מה תבזבז אותו?
‫למה אתה מוציא כל כך הרבה כסף לאחרונה?
‫את תמיד פונה לאלימות.
‫זה עדיף מלבקש כסף כל הזמן.
‫שקט! לאן היא הלכה כל כך מוקדם בבוקר?
‫למה את בחוץ ככה?
‫לא יכולתי להישאר בבית הזה לבד.
‫אל תדאגי. אני אטפל בזה.
‫אני אהרוג אותו!
‫איפה הוא? איפה הממזר הזה?
‫הינה.
‫כדאי שאזהיר אותך. ‫הוא ממש גדול. אני לא מגזימה.
‫ככה.
‫זה עדיין רק מקק.
‫מה כל כך מפחיד במקק?
‫קראת לי עד לכאן ביום החופשי שלי.
‫אם פחדת כל כך, למה לא ביקשת מהחבר שלך?
‫לבקש מאיזה חבר?
‫מה? מה זאת אומרת?
‫מה? הנשיא קאנג שלח את מר צ'ה ‫לפגישה עיוורת במקומו?
‫קאנג טה־מו מעצבן, ‫אבל צ'ה סונג־הון אפילו יותר גרוע.
‫הוא אשם, אבל הוא ‫עדיין לא יצר איתי קשר אפילו פעם אחת.
‫כנראה כי הוא מרגיש רע. אל תהיי כזה. פשוט…
‫לא, זהו סיימתי. עם דייטים או כל דבר כזה.
‫אם אמשיך לצאת עם גבר לא החלטי כזה, ‫אהפוך למתוסכלת כמו שאני עכשיו.
‫בחייך.
‫אם מדברים על תסכול, ‫את לא רוצה כמה כופתאות עכשיו?
‫מה?
‫כופתאות. ‫-כופתאות.
‫זה ממש מעבר לפינה.
‫אני רעבה.
‫מה?
‫צ'ה סונג־הון? ‫-אבן, נייר ומספריים!
‫למה שני אלה… ‫-הם משחקים אבן, נייר ומספריים?
‫בבקשה.
‫שאקרא להם?
‫לא, זה בסדר. הם נוסעים.
‫הם נוסעים.
‫אם הם עוזבים, למה… ‫-מונית!
‫קדימה, מהר! ‫-שאיכנס פנימה?
‫תיכנסי! ‫-רגע, היי.
‫אדוני, אתה מוכן לעקוב ‫אחרי המכונית הכחולה שלפנינו?
‫מהר! ‫-בטח.
‫את מתכוונת לעקוב אחריהם?
‫קדימה, תיכנסי! ‫-להיכנס?
‫אנחנו עומדים להיפרד,
‫אבל הוא יוצא לסיבוב עם קאנג טה־מו?
‫אני אהרוג את שניהם.
‫למה הנשיא קאנג?
‫הוא בטח כאן מכיוון שמר צ'ה מדוכא. כמוני.
‫שכחת מי גרם לזה?
‫מי שלח אותו לפגישה העיוורת ההיא במקומו?
‫נכון? כן. קדימה.
‫- בית יתומים האור האמיתי -
‫תודה.
‫לאן הם הלכו?
‫אני חושבת שהם נכנסו לכאן, נכון?
‫כן.
‫קדימה. ‫-את נכנסת?
‫קדימה! ‫-היי…
‫שלומך טוב?
‫כמובן.
‫כמה זמן עבר?
‫טוב לראות אותך. ‫-מה זה המקום הזה?
‫מה שלום הילדים? ‫-טוב.
‫יאנג־סו?
‫איך את…
‫מר צ'ה, זה…
‫את…
‫זאת החברה שלי.
‫באמת? נעים להכיר.
‫אני שמחה שבאת.
‫תגידי שלום. זאת אימא שלי.
‫שלום. ‫-שלום.
‫שלום.
‫אז זו את היית במסעדה ההיא אתמול?
‫סונג־הון רצה להציג אותך בפניי.
‫אני מצטערת. לא ידעתי אתמול שתבואי…
‫קודם כול תשתי תה.
‫אני לא בטוחה שתאהבי את זה.
‫כן, תודה.
‫פה סונג־הון בן חמש,
‫ביום שהוא הגיע לכאן לראשונה.
‫הבנתי.
‫אלה ההורים של הנשיא קאנג טה־מו.
‫כשהם היו בחיים, ‫הם תמכו בבית היתומים שלנו במשך זמן רב.
‫ובגלל זה,
‫סונג־הון בא לגור בבית שלי ‫כשהוא התחיל בחטיבת הביניים.
‫לא פלא שמערכת היחסים ‫שלכם נראית יוצאת דופן.
‫באמת?
‫שלום. ‫-היי.
‫טה־וו, יה־רי ומין־גיו. מה שלומכם?
‫יופי. ‫-גדלתם מאוד.
‫אתם אוכלים טוב?
‫כן!
‫מה אלה? מחשבים ניידים?
‫כן.
‫בשביל הילדים הגדולים יותר שהולכים לתיכון.
‫זה מגניב.
‫הם בטח טובים. ‫-אני כל כך מקנא.
‫אקנה אחד גם לך כשתלך לבית הספר.
‫בואו נראה.
‫אתם רוצים לפתוח את זה?
‫שמעתי עלייך רבות מסונג־הון.
‫לא ידעתי שיש לו סיפור כזה.
‫הוא בדרך כלל לא מספר לאנשים ‫מה קורה בראש שלו.
‫אז הופתעתי מאוד כשהוא אמר שהוא ‫רוצה להכיר לי את החברה שלו.
‫אני מצטערת. בטח התאכזבת כשראית אותי.
‫התאכזבתי?
‫נראה שהכול באשמת סונג־הון.
‫ועכשיו הוא כל כך לא החלטי לגבי איך להתנצל.
‫את מתוסכלת, נכון?
‫כן.
‫איך את יודעת את כל זה?
‫את כאילו מדיום…
‫סליחה. אני מצטערת.
‫זה פשוט איך שהוא.
‫הוא אולי מתנהג בצורה מתסכלת לפעמים,
‫אבל הוא לא ילד רע. תנסי להבין אותו קצת.
‫אני יודעת שמר צ'ה מתחשב ואמין.
‫אם סונג־הון שוב מתסכל אותך, תתקשרי אליי.
‫אני אקנה לך משקה.
‫באמת?
‫אני יכולה לשתות הרבה. ‫אל תתחרטי על זה אחר כך.
‫בסדר, אימא?
‫אה, כן. אם זה בסדר מצידך, ‫תוכלי לתת לי תמונה של מר צ'ה?
‫הוא פשוט כזה חמוד.
‫כבר אז היה לו חיוך יפה.
‫עדיין יש לו, נכון? ‫-כן
‫הוא כל כך חמוד.
‫אני מצטער.
‫על כך שלא סיפרתי לך.
‫יש לך חשבון למשיכת יתר?
‫מה?
‫פתחתי אחד לאחרונה בפעם הראשונה.
‫לא רציתי להיכנע לאבא שלי.
‫אבל הוצאות המחיה שלי גבוהות משציפיתי.
‫אז פתחתי אחד,
‫ועכשיו אני בחובות של כעשרים מיליון וון.
‫כמו כן, סוג הדם שלי הוא B עם RH שלילי,
‫אז קשה לי יותר לקבל עירויים מאחרים.
‫ההורים שלי התגרשו כשהייתי בתיכון.
‫אני יודעת שאימא שלי נסעה לגרמניה.
‫אבל לא ברור לי מה היא עושה או מה שלומה.
‫פספסתי משהו?
‫יאנג־סו. ‫-מה שאני מנסה לומר זה
‫שגם אני לא סיפרתי לך על הרבה דברים.
‫יום אחד,
‫נוכל לספר זה לזה על הדברים האלה.
‫אחרי שנתקרב עם הזמן.
‫אל תצטער שלא סיפרת לי על זה קודם,
‫אבל כן לגבי זה
‫שגרמת לי לפגוש את אימא שלך ‫כשאני נראית ככה.
‫אחרי הריב שלנו, היית צריך להתחנן למחילה
‫ולבקש שאבוא איתך לבקר את אימך.
‫אם אני מתלבשת יפה, ‫אני יכולה להיראות יפה מאוד.
‫אבל היום, תראה אותי.
‫את עדיין נראית יפה.
‫הכי יפה בעולם.
‫אז תחבק אותי במקום רק להחזיק לי את היד.
‫סונג־הון! בוא לשחק יחדיו!
‫בסדר, בטח.
‫היי, סונג־הון כאן.
‫מעניין אם גברת ג'ין פחות כועסת עכשיו.
‫זו הייתה…
‫זו הייתה אשמתך.
‫למה שלחת את מר צ'ה ‫לפגישה העיוורת ההיא במקומך?
‫מה? את לא יודעת למען מי עשיתי את זה?
‫אתה אומר שזה היה בשבילי?
‫מי הייתה זו שרצה כל הדרך ‫כי היא הייתה מודאגת
‫שאני עשוי לצאת לפגישה עיוורת?
‫מודאגת?
‫לא יכול להיות שדאגתי.
‫מי, אני?
‫זה מפני שאתה מחבב אותי כל כך.
‫וזה בגלל שאמרת שתמשיך ‫להתוודות על אהבתך אליי
‫עד שאשלים עם זה.
‫"אני צריכה להיות נחמדה ‫ומבינה ולקבל את הרגשות שלו."
‫זה מה שחשבתי כשרצתי לשם באותו יום.
‫באמת?
‫לא היה לי מושג.
‫טוב, לפחות אתה יודע עכשיו.
‫תודה שאת מקבלת את רגשותיי.
‫מה אם מישהו יראה אותנו?
‫למי אכפת? אני רק מחבק את חברה שלי.
‫אני לא יכול לחכות שכל העולם ידע עלינו.
‫כי אתה מרגיש רע ששיקרת לסבא שלך, נכון?
‫האמת שבאותו היום, אני…
‫כשתרגישי מוכנה,
‫בואי נספר לו.
‫הא־רי! בואו נשחק יחד.
‫קדימה! ‫-קדימה!
‫לכאן. תמסור לי!
‫בסדר. ‫-לכאן!
‫היי!
‫לא!
‫יפה! ‫-לכאן!
‫קדימה!
‫בסדר. ‫-תזרקי!
‫נכון!
‫זה כיף. לא שיחקתי עם הילדים הרבה זמן.
‫זו הרגשה נהדרת.
‫כן.
‫אני עדיין מרגיש קצת נוקשה.
‫אולי זה לא היה מספיק.
‫נכון?
‫באמת? שניכם רצתם חזק מאוד ‫ורצתם מהר ככל שיכולתם.
‫ואחרי כל הריצות האלה, ‫הילדים עדיין נראים רעננים.
‫כן, היונג־ג'ון. מה קורה?
‫מה? מה לגבי הא־מין?
‫הא־מין, מה אתה עושה?
‫אני מסתכלת על זה עכשיו.
‫הא־מין לא עונה לי. הוא כיבה את הטלפון שלו.
‫טוב, כן.
‫הא־מין, חתיכת בן זו…
‫אני אהרוג אותו.
‫מצטערת, אתם כאן בגללי.
‫זה בסדר.
‫היית חמודה אפילו כשהיית צעירה.
‫היי, על מה אתה מסתכל?
‫תוכלי לתת לי תמונה ממתי שהיית צעירה?
‫היי, הטיפשות שלו דומה לשלי.
‫אני פשוט לא יכול להתרגל לזה.
‫אתם רעבים? שנלך לאכול משהו?
‫כן, אני נעשה רעב קצת.
‫אתם מקבלים לקוחות?
‫רק רגע.
‫חזרתי מטיול, ‫אז כואבות לי הרגליים ואני רעבה.
‫אבל כל המסעדות בחופש, ‫אז הם לא מקבלים לקוחות.
‫אפשר לקבל קצת עוף מטוגן?
‫אבל אנחנו…
‫עוף.
‫היא נראית רעבה מאוד. בואי נכין לה עוף.
‫כן, בואי נעשה את זה.
‫המנה הקטנה ביותר שלנו היא חצי עוף, ‫אז אני אביא לך חצי…
‫חצי עוף זה ממש קטן מדי. רגע.
‫תיכנסו. הם פתוחים.
‫קדימה.
‫תראה, בחור נאה עובד פה.
‫כן. הוא נאה.
‫את יכולה להביא לנו עשרה עופות מטוגנים? ‫אחד מכל סוג.
‫אתה כל כך נאה. ‫-עשר?
‫קודם כול, בירה מהחבית. בירה לכאן!
‫אני רוצה קצת סוג'ו.
‫תנו לי לארגן לכם שולחנות…
‫בירה מהחבית אם כך.
‫זה יהיה ממש טעים.
‫שמונה כוסות בירה מהחבית.
‫אלוהים. ‫-אתה כל כך חזק.
‫תודה. ‫-תודה.
‫יש גם פיצה חמה. ‫-תפנו את הדרך.
‫זה נראה כל כך טוב. ‫-תיהנו מהארוחה.
‫זאת מסעדה ממש טובה.
‫בואי נלך לפה. רוצה להגיד לחיים?
‫לכאן.
‫לחיים! ‫-לחיים!
‫זה נראה טעים!
‫עבדת פעם כמלצר? איך אתה כל כך טוב?
‫הייתי לזמן קצר בניו יורק.
‫טה־מו גרם לך להרוויח כסף אפילו בניו יורק?
‫ממש.
‫הוא עבד איתי.
‫באמת?
‫זה מפתיע.
‫- מגלגלים -
‫מה זה?
‫זה? אבקת אורז חום.
‫אם מצפים את העוף עם זה, ‫הוא הופך לפריך מאוד.
‫באמת? ‫-כן.
‫אני תוהה מה הטעם של זה.
‫אתה רוצה לדעת?
‫- הושלם -
‫נסה את זה. ‫-מה?
‫תגיד "אה".
‫איך זה? פריך, נכון?
‫אבל זה של הלקוחות…
‫טיגנתי יותר כדי שגם נאכל.
‫אם תטבול את זה ברוטב, זה עוד יותר טוב.
‫הקארי הזה הולך טוב עם העוף.
‫נכון?
‫זה עדיין לא מוכן? הלקוחות מחכים.
‫כן, זה מייד יוצא.
‫מהר.
‫קדימה.
‫קדימה, מהר.
‫מה אתה עושה?
‫אתה שיכור.
‫היזהרו בדרככם חזרה.
‫לאן את הולכת, יאנג־סוק?
‫אוי, אלוהים.
‫הרשי לי להתנצל
‫כמו שצריך.
‫אני מצטער שגרמתי לסונג־הון ‫ללכת לפגישה העיוורת במקומי.
‫זה לא יקרה שוב.
‫אני חושבת שההתנצלות שלך קצת לא כנה.
‫מה? ‫-אתה צריך להתאמץ הרבה יותר כדי להתנצל.
‫או לפחות לנסות לשחד אותי, אתה לא חושב?
‫שוחד?
‫זה יספיק?
‫במה את צופה?
‫מה? כלום.
‫זה שוחד.
‫אני מצטערת שלא יצא לכם לאכול בגללי.
‫בתאבון.
‫זה בסדר.
‫היי!
‫אלוהים.
‫הבגדים היקרים שלך יוכתמו.
‫זה בסדר. ‫-תביאי לו טישו.
‫יש לך בגדים בשבילו?
‫שין הא־רי, אלוהים ישמור.
‫רק רגע.
‫אתה יכול להחליף לזה.
‫אפשר פשוט לתת לזה להתייבש.
‫נראה לי שיישאר כתם.
‫אשטוף אותה במהירות, אז יהיה בסדר.
‫קדימה. תחליף.
‫את מתכוונת להסתכל אחריי?
‫את יכולה להסתכל אם את רוצה.
‫ודאי שאני לא רוצה לצפות. ‫לך לחדר של הא־מין…
‫לא, אני אראה לך.
‫קדימה, לך לחדר של הא־מין ותחליף בגדים.
‫היינו צריכים פשוט להישאר לישון שם.
‫למה שתישני אצל מאן־סיק?
‫כל השכונה יודעת שהוא היה ‫הולך אחרייך כי הוא חיבב אותך.
‫מה? יאנג־סו.
‫למה הקדמתם כל כך?
‫למה את פה בשעה כזאת?
‫מי זה?
‫זה החבר שלי.
‫זה אביה של הא־רי.
‫באמת?
‫אז יצאתם לשתות ביחד?
‫כן.
‫נעים להכיר.
‫אני אביה של הא־רי.
‫נעים להכיר. אני צ'ה סונג־הון.
‫לעזאזל. הם לא יכולים לגלות.
‫זה בסדר לקחת את הבגדים של אחיך?
‫זה בסדר. הוא בכלל לא ישים לב שזה חסר.
‫מה כל כך מצחיק?
‫פשוט… ‫-גברת האן!
‫גברת האן!
‫למה את חוזרת וקוראת לי היום?
‫גברת האן!
‫הא־רי, ההורים שלך חזרו!
‫כן, חזרתי.
‫רגע, אני…
‫נעליים. ‫-נעליים?
‫גברת האן, חכי.
‫מה?
‫טוב…
‫תני לי בבקשה להציג אותך בפני החבר שלי.
‫חבר? ‫-כן.
‫יש לך חבר?
‫איפה הוא? איפה?
‫הוא במסעדה. כן. הוא במסעדה.
‫באמת?
‫בואי נרד למסעדה. ‫-באמת?
‫קדימה. ‫-בטח.
‫מעניין איפה הא־מין. אני…
‫שתו עוד כוסית.
‫בטח הפרענו לדייט שלכם.
‫בכלל לא.
‫תן לי למזוג לך כוסית, אדוני.
‫בוודאי.
‫הוא נאה, יאנג־סו. ‫-נכון?
‫סונג־הון? מר צ'ה סונג־הון?
‫כן, גברתי. צ'ה סונג־הון.
‫את בטח מאושרת רק מלהסתכל על פניו!
‫נכון? נכון שהוא נאה מאוד?
‫איך נפגשתם? איפה?
‫הא־רי הפגישה בינכם?
‫לא, הם גרים זה לצד זה.
‫כן.
‫אימא, אבא. אתם בטח עייפים. ‫שנסיים להלילה עכשיו?
‫אני לא עייפה. מותק, אתה עייף?
‫מה? ‫-הוא לא.
‫נכון. ‫-הוא לא.
‫אם כן, לך לנוח.
‫אבא בטח עייף. ‫-לא, הוא לא עייף.
‫אז אתה עובד כמזכיר?
‫זה לא קשה מאוד?
‫שמעתי שנשיא החברה שלך ‫ידוע בקשיחות וברשעות שלו,
‫אוי, בחיי.
‫הוא לא אדם כזה.
‫הוא מאוד אדיב ועדין.
‫תמזוג גם לי כוס. ‫-בטח.
‫אחרי זה, אדבר יותר בחופשיות.
‫בבקשה, דברי בחופשיות.
‫זה נחמד. לשתות עם החבר של הבת השנייה שלי.
‫את זוכרת כשיאנג־סו לראשונה הגיעה אל ביתנו?
‫היא הייתה כל כך רזה כאילו לא אכלה ימים.
‫היא עברה לבית ספר אחר כשהיא הייתה בתיכון.
‫אבל מתברר שהיא ישנה בצוהריים
‫מבלי לאכול אפילו גרגר אורז אחד.
‫אז הא־רי הביאה אותה הביתה אחרי הלימודים. ‫להאכיל אותה.
‫הארוחה שהכנת לי הייתה טעימה מאוד.
‫לאחר מכן, ‫המשכתי לחזור כדי לאכול את האוכל שלך.
‫את יכולה להמשיך לבוא, ואני אבשל בשבילך.
‫את יכולה להמשיך לעשות את זה גם אחרי ‫שתתחתני ותביאי ילד לעולם.
‫בבקשה.
‫מה? ‫-מי שתה הכול? זה ריק.
‫אוי ואבוי. מכיוון שאין יותר אלכוהול, ‫בואו נסיים, בסדר?
‫כן. אציג את סונג־הון באופן רשמי בפעם הבאה.
‫כן. ‫-לא, אני רק מתחילה.
‫זוכרת את המשקה המסורתי ‫שקיבלת כשקיבלת את פרס החברה?
‫מה איתו?
‫איפה שמתי את זה?
‫מה זאת אומרת? ‫שמתי אותו בחדר של הא־רי עם התעודה שלה.
‫בואו נשתה את זה.
‫בחדר שלי? אבא, חכה.
‫רגע! ‫-אבא, אני אביא אותו!
‫נשאר פה עוד קצת.
‫לא משנה מי יביא אותו.
‫אבא שלי מגיע!
‫בואי נראה.
‫בחיי.
‫טוב ששמרנו את זה, נכון?
‫כן.
‫בחיי.
‫מותק.
‫הנשיא קאנג.
‫הנשיא קאנג!
‫הא־רי!
‫אוי, לא.
‫אתה בסדר? בטח נבהלת.
‫לא נראה לי שזה ייגמר בקרוב.
‫אולי… ‫-כן?
‫אתה יכול לקפוץ מכאן.
‫אני אמות.
‫נכון? ‫-כן.
‫אני כל כך לחוצה.
‫הא־רי, מה את עושה שם?
‫אני באה!
‫אני צריך… ‫-תיכנס בחזרה לשם. אני אחזור בקרוב.
‫אל תחטט שם.
‫מה? בסדר.
‫עכשיו!
‫עכשיו?
‫למה זה כל כך גבוה?
‫מר צ'ה, אתה יכול להביא לי את זה?
‫בטח.
‫כן. ‫-הינה.
‫איזה מהם? זה? ‫-כן.
‫רגע. ‫-זה?
‫מה דעתך על זה?
‫את איזה אני אקח?
‫איזה מהם?
‫זה. ‫-זה?
‫זה? גם זה נראה טוב.
‫תביא לי את זאת. ‫-זה?
‫הא־רי, לאן את הולכת?
‫הא־רי יורדת לחנות לקנות בירה.
‫מר שין, בוא נשתה עוד משקה ביחד.
‫בואו נעשה את זה.
‫זה הפחיד אותי.
‫אין לך מושג כמה פחדתי. איזו הקלה.
‫על מה אתה חושב?
‫מה?
‫תהיתי עוד כמה זמן נצטרך לשמור את זה בסוד.
‫נראה שהם חיבבו את סונג־הון.
‫גם אני רוצה להציג את ‫עצמי בפניהם באופן רשמי.
‫יה־ג'ין, חזרת הביתה?
‫כן, אני כמעט בבית.
‫מה?
‫טוב, תתקשרי אליי אחר כך. ‫נלך לצפות בסרט נוסף.
‫כן, בואי נעשה את זה. ‫-תתכופף!
‫בחיי.
‫המכונית הזאת מעולה.
‫מתי יצא לי לנהוג במכונית כזאת?
‫מתי אוכל לקנות לי משהו כזה?
‫שין הא־רי!
‫היי!
‫רק רגע.
‫מי זה? ‫-אני…
‫הא־מין, אני יכולה להסביר. רק רגע.
‫היי, זו לא החולצה שלי?
‫את יוצאת עם איזה בטלן מובטל?
‫הוא מרושש?
‫הכסף שלי… ‫-לא, זה לא העניין…
‫איזו מין פרחח אתה? מה אתה עושה עם אחותי?
‫היי, תשמור על הפה שלך! זה הנשיא.
‫נשיא?
‫איזה נשיא?
‫אני מצטער.
‫אני אגיד לך מי אני.
‫אני קאנג טה־מו, נשיא גופוד והחבר של הא־רי.
‫קאנג טה־מו, נשיא גופוד?
‫אני מצטער. הייתי כל כך חוצפן.
‫לא, אני זה שצריך להתנצל.
‫אבל מכל האנשים, למה שתצא עם אחותי?
‫יש לה משהו עליך?
‫היא סוחטת אותך?
‫הא־מין.
‫לא אכפת לי שיסחטו אותי ‫אם אוכל להישאר איתה לנצח.
‫מה זה היה?
‫אתה בחור ישיר מאוד, נכון גיס?
‫גיס?
‫כן.
‫לך לקנות לעצמך בגדים, גיס.
‫זה מדהים! תודה, גיסי.
‫תפסיק. אתה תקלקל אותו.
‫הא־מין.
‫בוא למשרד מתישהו. אחזיר לך על היום.
‫אתה מתכוון לזה? אני באמת אבוא בקרוב.
‫בטח.
‫להתראות בינתיים.
‫לילה טוב. ‫-תגיע הביתה בשלום.
‫להתראות. נתראה אחר כך.
‫תתקשר אליי!
‫ביי.
‫הוא כל כך מגניב.
‫בוא איתי, הא־מין.
‫לעזאזל.
‫חתיכת…
‫מה? ‫-היי!
‫איך לכל הרוחות נפגשתם?
‫לא משנה.
‫אני אגיד לאימא ואבא… ‫-לא תספרי להם, נכון?
‫אז גם אני לא אספר להם עליו. בסדר?
‫בסדר.
‫תקיים את ההבטחה שלך.
‫כמובן.
‫בכל אופן, המשפחה שלו יודעת שאתם יוצאים?
‫למה אתה רוצה לדעת?
‫אני חושש שמשפחה עשירה כמו שלו
‫לא יהיו מרוצים ממשפחה נורמלית כמו שלנו.
‫לא נוכל לכסות את הוצאות החתונה ‫גם אם נמכור את המסעדה שלנו.
‫שאתחיל להופיע ככוכב קיי־פופ ‫וארוויח את הכסף הזה?
‫אתה חושב שקל להפוך לכוכב קיי־פופ?
‫תפסיק לדבר שטויות ואל תדאג.
‫בוא נלך הביתה.
‫חכי לי.
‫כל כך מקסים.
‫יאנג־סו…
‫אני כל כך מתגעגע אלייך.
‫טה־מו, תעשה משהו. ‫-מה זה?
‫מתי הגעת לפה?
‫זה? מר קאנג נתן לי את זה כשוחד.
‫תמחקי את זה! ‫-למה? זה כל כך חמוד.
‫קדימה, תמחקי את זה.
‫"יאנג־סו, אני לא יכול להיפרד ממך!"
‫יאנג־סו, תמחקי את זה, קדימה.
‫"יאנג־סו, למה את לא עונה?"
‫את חייבת למחוק את זה. ‫-אל תמחק את זה.
‫אל תזוזי, רגע…
‫רגע, זה כואב. רגע.
‫צ'ה סונג־הון, בן 29.
‫כרגע הוא עובד כמזכיר בגופוד.
‫בסדר. אתה יכול ללכת.
‫אדוני.
‫אמרתי לה לנסות להתחבר לקאנג טה־מו,
‫אבל היא יוצאת עם המזכיר שלו?
‫- תהיי חזקה, גום־הי -
‫רשמתי היום את הנישואים שלי עם גום־הי.
‫מה?
‫מה אמרת? ‫-אז בבקשה תאשר את מערכת היחסים שלנו.
‫אז מה עם יה־רי?
‫אני מצטער.
‫האישה היחידה שאני אוהב
‫היא גום־הי.
‫אתה לא יודע מה יה־רי עשתה בשבילך?
‫ממזר כפוי טובה!
‫ממזר!
‫המיזוג והרכישה מתקרבים.
‫איך אתה מעז לעשות את זה?
‫אדוני, ‫אני מתכוונת לסגת מהמיזוג והרכישה האלה.
‫גברת או!
‫אבא! ‫-אדוני!
‫אבא! מר קים, תזמין אמבולנס.
‫אלוהים. ‫-אבא!
‫אין מצב.
‫הוא באמת מת?
‫אביו של גוואנג־בוק?
‫זה לא הגיוני.
‫איך הוא יכול למות מהלם בגלל ‫שהבן שלו מתחתן עם אישה רגילה?
‫הורים הם בדיוק ככה.
‫אם אתה עשיר, טבעי לרצות כלה ממשפחה עשירה.
‫אני מניח שזה עדיף לאנשים
‫משתי משפחות דומות ולהינשא זה לזה.
‫אני מקווה שהמשפחה שלו לא תהיה כזו.
‫מה?
‫כלום.
‫שלום. ‫-מין־וו!
‫היי, מין־וו.
‫מין־וו, מה מביא אותך לכאן בשעה כזאת?
‫הבאתי לך צדפות טובות. ‫אתה אוהב צדפות, מר שין.
‫אבל הן כל כך יקרות.
‫מין־וו, עוד לא אכלת ארוחת ערב, נכון?
‫עמדנו לאכול אטריות.
‫לא, כבר אכלתי.
‫דרך אגב, איפה הא־רי?
‫היא יצאה לפגוש את יו־רה.
‫יו־רה? ‫-כן.
‫היא רצתה לשתות עם הא־רי. חשבתי שתהיה איתן.
‫רצית לראות אותי? מה המאורע?
‫גם את רוצה לשתות משהו?
‫תביא לנו עוד כוס, בבקשה.
‫אמרת שאת צריכה לדבר.
‫לא אמרת שזה דחוף?
‫שין הא־רי.
‫את…
‫את יכולה בבקשה לצאת מהחיים של מין־וו?
‫את מנסה להתנקם בי או משהו?
‫מה?
‫אמרת לי לפני שבע שנים שאת מחבבת את מין־וו.
‫ואמרת שתרדי מזה אם גם אני מרגישה ככה.
‫כן. לא התעניינתי בו בהתחלה.
‫אבל מכיוון שאמרת שאת מחבבת אותו,
‫החלטתי לצאת איתו כי לא רציתי לתת אותו לך.
‫אבל את מנסה להשפיע על מין־וו ‫בגלל זה עכשיו? כמה קטנוני.
‫אני חושבת שאת ממש שיכורה.
‫בואי נדבר בפעם אחרת. ‫-למה לא סיפרת לו על זה?
‫שיצאתי עם סאונג־גיו מאחורי גבו של מין־וו
‫לפני שנסעתי ללמוד בחו"ל.
‫אם היית מספרת על כך למין־וו,
‫הוא ואני היינו נפרדים.
‫ואתם אולי הייתם יוצאים עכשיו.
‫למה לא אמרת לו?
‫חשבתי שזה היה אכזרי מדי.
‫איך אוכל לספר את זה לבחור ‫שכל עולמו חרב כשאת עזבת אותו?
‫אבל יו־רה,
‫ברגע זה, אני מתחרטת על כך.
‫הלוואי שהייתי מספרת על כך למין־וו.
‫מין־וו.
‫הא־רי.
‫הא־רי!
‫למה התכוונת?
‫במה שאמרת עכשיו.
‫אתה עושה טעות ענקית. ‫אתה לא צריך לעשות את זה.
‫לא לי ולא ליו־רה.
‫בסדר.
‫אני מצטער, הא־רי.
‫אל תתנצל בפניי. לך להתנצל בפני יו־רה.
‫עכשיו שראיתי איך אתה מתנהג,
‫אני יכולה להבין למה יו־רה מתנהגת ככה.
‫הלו? מה קורה? ‫את בדרך כלל לא מתקשרת כל כך מאוחר.
‫פשוט…
‫יצאתי לרגע
‫והשתעממתי.
‫גם אני מתגעגע אלייך.
‫הדרך שלך מוזרה להגיד לי שאת מתגעגעת אליי.
‫את רוצה שאבוא?
‫לא, זה בסדר.
‫מאוחר.
‫בוא…
‫נצא לדייט נורמלי אחרי העבודה מחר.
‫בואו נלך למקום נחמד. בסדר?
‫שלום. הגעתם לעבודה מוקדם.
‫היי.
‫הכנתי כמה גרסאות של עוגיית שוקולד המנטה.
‫את יכולה לבדוק את הרכיבים ‫ולבחור את הטובה ביותר?
‫בטח.
‫מר גיה.
‫לא אמרת שתשנה את הנוסחה ‫לגלידת שוקולד המנטה?
‫מר גיה?
‫גברת קים, תגידי לגברת יאו
‫שאגיש את דף הפורמולה ‫מאוחר יותר אחר הצוהריים.
‫מה? ‫-למה שתבקש מגברת קים ל…
‫מר גיה.
‫בבקשה תביא לי את זה עד הצוהריים.
‫מר גיה!
‫גברת קים, תגידי בבקשה לגברת יאו
‫שאעבוד עכשיו על הנוסחאות.
‫קפה.
‫אני לא מאמינה. ‫-רבתם?
‫בסופ"ש נפגשנו עם אלה שהצטרפו איתנו לחברה.
‫הוא רצה להגיד לאנשים שם ‫שאנחנו במערכת יחסים.
‫אמרתי לא, ועכשיו הוא כועס עליי.
‫נראה לי שזו הייתה אשמתך, גברת יאו.
‫אני יודעת שזה אולי ייראה מוזר
‫בגלל שאתם די מבוגרים,
‫אבל מה זה משנה?
‫אין לך מושג.
‫שום דבר טוב לא יוצא מאנשים ‫שיודעים שאת יוצאת עם מישהו מהעבודה.
‫אם מישהו מאיתנו יעשה טעות בזמן העבודה,
‫אנשים יאמרו מאחורי גבנו שאנחנו התרשלנו.
‫אם ניפרד,
‫אז ידברו על אשמת מי זה מאחורי גבנו.
‫אני לא רוצה לחשוב על זה.
‫אני לא יודעת למה אנשים חטטנים כל כך.
‫שמעת על הטירונית שיוצאת עם מר צ'ו?
‫מי?
‫זה מצוות הניהול.
‫מר צ'ו? הבחור הנאה שנראה כמו ג'ונגקוק?
‫מי יוצאת איתו?
‫אני אשאל בצ'אט הקבוצתי.
‫הינה אחת.
‫מישהי ממש חטטנית.
‫נכון.
‫שולחן המחקר המיקרוביאלי מוכן.
‫אני יורדת למטה.
‫בסדר.
‫אין בעיה.
‫זו העבודה שלהם, גברתי.
‫טה־מו ביקר שם לפני כמה ימים?
‫מה?
‫הוא הלך לשם עם מי?
‫הגעתי הכי מהר שיכולתי. חיכית לי הרבה זמן?
‫לא. מה את רוצה לאכול?
‫קוריאני, יפני, סיני או מערבי. רק תגידי.
‫אני יכול להשיג שולחן בכל ‫מסעדה בסיאול בטלפון אחד.
‫אז בוא נתחיל עם אוכל מערבי שמנוני,
‫ונסיים עם אוכל קוריאני חריף?
‫בטח.
‫תמיד רציתי לצאת לסוג של דייט
‫במזג אוויר כזה כשיהיה לי חבר.
‫אני רוצה לעשות זאת עכשיו.
‫אפשר?
‫הרכבת התחתית הכי טובה כשיורד גשם.
‫אין תנועה או משהו.
‫התחנה הבאה היא תחנת דנגסן.
‫הדלתות נפתחות מימין.
‫אם אתם נוסעים לכיוון גאהווה או סיאונהיון,
‫נא לעבור לקו…
‫הא־רי.
‫התחנה הזאת היא דנגסן.
‫דנגסן.
‫הדלתות נפתחות מימין.
‫אם תעברו לקו מספר תשע…
‫תודה.
‫היית פעם ברכבת התחתית בקוריאה?
‫לא, זו הפעם הראשונה שלי.
‫זו הפעם הראשונה שלך? איתי, עכשיו?
‫מה?
‫באמת?
‫רכבות תחתיות קוריאניות הן הכי טובות.
‫זו הרכבת שהייתי נוסעת בה כשהייתי בקולג'.
‫הבית שלי היה במזרח, ובית הספר היה במערב.
‫יום אחד, יאנג־סו ואני היינו על הרכבת ביחד,
‫ושתינו נרדמנו.
‫היינו צריכות להתעורר,
‫אבל נרדמנו עד שהגענו לתחנה האחרונה.
‫המסעדה שאת רוצה ללכת אליה קרובה?
‫לפני זה, אנחנו צריכים ללכת לאנשהו.
‫בוא אחריי.
‫זה כל כך יפה.
‫את אוהבת פרחים?
‫יש אישה שלא אוהבת?
‫זה היה החלום שלי ללכת ‫למקום כזה עם החבר שלי
‫אם יהיה לי חבר אי פעם.
‫אז החלום התגשם.
‫נכון.
‫הציפורנים כל כך יפות. ‫כל כך הרבה צבעים שונים.
‫תראה, יש כאן ציפורנים סגולות.
‫אני חושב שאלה ליזיאנטוס, לא ציפורנים.
‫כן, ליזיאנ…
‫גם זה יפה.
‫אלה…
‫כנראה לא ציפורנים.
‫אלה לא פיוני?
‫פיוני?
‫לא, אלה אדמוניות.
‫זה אותו הדבר.
‫השם לא משנה. אל תהיה כפופה לרשמיות.
‫ניסיתי לומר,
‫"תתמקד ביופי הפרח", אתה מבין?
‫זה נכון. בין אם את גום־הי או הא־רי,
‫את עדיין האישה הכי יפה בעולם.
‫היום יום מיוחד או משהו?
‫איך אתה רוצה את הפרחים שלך?
‫טוב…
‫בבקשה.
‫זה נכון?
‫תראי את הפרחים האלה. אני כל כך מקנאה.
‫כמעט שכחתי.
‫יש אוכל שאנחנו צריכים ‫לאכול ביום גשום כמו זה.
‫קדימה.
‫תודה.
‫בתאבון.
‫זה כל כך טעים.
‫זה באמת כל כך טוב?
‫כשמזג האוויר לח ועגמומי כל כך,
‫אתה צריך לאכול קצת ג'און ‫עם מרקם שומני ופריך כמו אלה.
‫נסה את זה.
‫המרקם מיוחד מאוד.
‫איך הם עשו אותו כל כך פריך?
‫לא, אל תעשה את זה.
‫אנחנו בדייט. אני לא רוצה לדבר על עבודה.
‫תפסיק לחשוב על עבודה.
‫תראה.
‫אתה צריך ליהנות ככה מהאוכל.
‫ככה?
‫כן, ככה.
‫הוא הגיע עם עובדת.
‫אני חושבת ששמה היה שין הא־רי.
‫אם מסתכלים על זה ככה,
‫היא קצת דומה.
‫אבל בו בזמן, היא לא.
‫המזכיר קים.
‫יש עובדת בשם שין הא־רי
‫בצוות פיתוח מוצר מזון 1…
‫גם זה נראה טוב.
‫סליחה.
‫למה שוב יורד גשם?
‫אני יורדת ממש עכשיו.
‫כן.
‫אתה יודע, הנשיא קאנג?
‫הוא לא דומה יותר ויותר לנשיא המנוח?
‫ספר לי על זה.
‫לפעמים אני מופתע עד כמה הם דומים.
‫נכון?
‫אז מה אם הוא היורש?
‫כשהוא ראה את תאונת הדרכים ‫של הוריו בהיותו ילד.
‫זו הייתה תאונה בגשם, נכון?
‫כן. לכן הוא לא יכול לנהוג כשיורד גשם.
‫הדלתות נסגרות.
‫מה זה?
‫רציתי לשבת לידך.
‫תודה.
‫לגברת יאו ולמר גיה היה ריב ממש גרוע היום.
‫זה נהיה ממש לא נעים.
‫הנשיא קאנג, אסור לך להראות ‫לעובדים שאתה כועס, טוב?
‫העובדים שלך ירגישו כל כך לא בנוח.
‫בכל אופן…
‫זה לא שיכולתי לקחת את הצד של מישהו.
‫במשך הרבה זמן גברת קים ואני ‫התלבטנו מה לעשות.
‫אז החלטנו לתת להם לדבר ‫במקום לצדד במישהו מסוים.
‫אז רצינו לתת להם לדבר…
‫כן, עדיין יורד הרבה גשם, אימא.
‫המסעדה שאת רוצה ללכת אליה קרובה?
‫לפני זה, אנחנו צריכים ללכת לאנשהו. ‫בוא אחריי.
‫בבקשה.
‫זה נכון?
‫תראי את הפרחים האלה. אני כל כך מקנאה.
‫הגשם פסק. קדימה. ‫-כן, בואי נלך.
‫כמעט שכחתי.
‫יש אוכל שאנחנו צריכים לאכול ‫ביום גשום כמו זה.
‫שנלך? ‫-קדימה.
‫אין לך מושג כמה התאמצתי. ‫אני שונאת מצבים כאלה.
‫אז, האמת, ‫חשבתי שאולי כדאי שנצא לשתות היום.
‫אבל הבאנו את המכונית.
‫אז אמרתי לעצמי שנלך לשתות משהו בפעם הבאה.
‫כשלא היה איתנו רכב.
‫אני דווקא שותה הרבה עם יאנג־סו…
‫מה?
‫ההליכה כך נעימה.
‫בפעם הבאה נשאיר את המכונית מאחור.
‫כמה זמן את יודעת?
‫נראה שאני זה שאין לו אומץ.
‫רציתי לספר לך
‫על כל זה יום אחד…
‫אבל לא יכולתי.
‫אני מצטערת.
‫ניסיתי להעמיד פנים שאני לא יודעת, אבל…
‫אם פגעתי ברגשותיך, אני מצטערת.
‫זה לא העניין.
‫חשבתי איך לא להיראות יותר מדי פתטי
‫כשאני מסביר את החולשה שלי לאישה שאני אוהב,
‫הא־רי.
‫אני…
‫אתה כמעט כאן?
‫בסדר.
‫חכי, רק קצת. הזמנתי את המכונית.
‫אחזור היום לבד.
‫יאנג־סו רוצה לפגוש אותי, ‫אז אני צריכה ללכת.
‫באמת?
‫אז תני לי להסיע אותך.
‫זה בסדר. אנחנו נפגשות לא רחוק מפה.
‫אתקשר אליך מאוחר יותר.
‫תגיע הביתה בשלום.
‫שלום, יושב הראש קאנג.
‫שבי בבקשה, גברת שין גום־הי.
‫לא.
‫שין הא־רי.
‫מה בדיוק הקטע שלך?
‫למה פנית אל טה־מו?
‫מה?
‫איפה?
‫טוב, אתקשר אליך אחר כך.
‫למה היא לא עונה?
‫תפסיקי להתראות עם טה־מו.
‫לא נראה לי שאת רוצה להיות במצב
‫שאנשים אחרים עלולים לפרש לא נכון.
‫אדוני, יש לי משהו לספר לך…
‫כן, סונג־הון.
‫מה?
‫מה עם טה־מו?
‫תרגום כתוביות: תמי שוורץ