СЕРІАЛ NETFLIX
ЕПІЗОД 10
Хочеш прогулятися, щоби протверезіти трохи?
Звичайно.
Що ви там робите?
Пане.
Що ви робите вдвох так пізно?
Власне…
Ми обговорювали дещо по роботі…
Годі. Досить!
Пані Сін.
Може, поясните мені?
Навіщо
президент компанії зустрічається з підлеглою
ось так таємно?
Ну…
Підозріло.
І щоразу, коли я вас бачу,
ви прикриваєте обличчя волоссям, ніби привид.
Не треба, пане.
-Вибачте. -Чорт.
Дивіться, вона ще тут.
Пані Сін!
Голово Кан.
Вітаю, пане!
Що? Вирішили випити ще
із головою Каном, без нас?
Так?
Про що це вона?
Наш відділ вечеряв із президентом Каном.
Ви вечеряли всі разом?
Так, пане. У дослідників зараз багато роботи,
тому президент Кан запросив нас на вечерю, щоб підняти наш дух.
Але наша молодша співробітниця забула телефон у кафе.
Правда?
Так би одразу й сказали.
Вірно?
Чому ви одразу йому не сказали? Пані Сін.
Що?
Справді?
До речі, а правду кажуть? Ви носите перуку…
Оце дає!
Гаразд, ми підемо.
-Звичайно. -Щасти.
На добраніч, пане!
-Її телефон! -Що?
Телефон!
Що ж, мені теж треба йти.
Так, вже пізно, йдіть.
Так. До побачення.
Добре.
Глянь на неї.
Нам теж треба йти.
Гаразд.
На добраніч.
Довго будеш приховувати?
Приховувати?
Директор Ко все мені розповів, тож навіть не намагайся заперечувати.
Ти з кимось зустрічаєшся.
Ти навіть наказав секретареві відправити їй нові черевики, га?
Це та, з якою ти був у Сокчхо?
Ти тому не пішов на побачення з Ю Чон?
Хто вона? Чому ти її від мене приховуєш?
Я її не приховую.
Боїшся, що не прийму її?
Хіба ти не знаєш мене?
Я прийняв Ким Хі, бо ти сказав, що вона тобі подобається.
Забув уже?
Скоро я познайомлю вас.
Довірся мені й почекай ще трохи.
Добраніч.
Так, Сон Хуне.
Ти про той звіт?
Я перевірю.
Та хто вона така?
Нічого. Розважайтеся без мене. У мене немає грошей.
Що? Є Чін теж прийде?
Гаразд, я перетелефоную.
Місяць тому на весіллі Вон Сіка він виглядав здоровим.
Ти ж знаєш, як швидко може погіршуватися здоров’я в літніх людей.
Йому вже було за 90, майже 100.
Ви на похорон дідуся Вон Сіка?
Так, ми їдемо до Масана.
Повернемося завтра, тож поводься добре.
-А як же кафе? -Доведеться закрити на день.
Закрий двері й телефонуй, якщо що.
Я все приберу, не хвилюйтеся.
Мамо, даси мені трохи грошей?
Ха Лі, ми йдемо!
Ха Лі немає вдома, мамо!
Мені потрібні гроші.
Дуже потрібні?
Так!
На що ти збирався їх витратити?
Чому ти став стільки витрачати?
Вічно ти вдаєшся до насильства.
Це краще, чим постійно клянчити гроші.
Тихо! Куди вона пішла так рано?
Чому ти тут сидиш?
Я не могла залишатися вдома сама.
Не хвилюйся. Я про все подбаю.
Я його вб’ю!
Де він? Де цей виродок?
Ось.
Мушу попередити, він реально величезний. Я не шуткую.
Ось такий.
Це ж просто тарган.
Що такого страшного в тарганах?
Змусила мене приїхати у вихідний.
Якщо так боялася, чому не попросила допомогти хлопця?
Якого ще хлопця?
Що? В сенсі?
Що? Президент Кан відправив пана Ча на побачення замість себе?
Мене бісить Кан Тхе Му, але Ча Сон Хун ще гірше.
Сам винен, але навіть не спробував мені зателефонувати.
Мабуть, почувається винним. Не треба так. Просто…
Ні, все скінчено. Ми більше не зустрічаємось.
Якщо буду з такою нерішучою людиною — буду вічно пригнічена, як зараз.
Та годі тобі.
До речі про пригніченість. Хочеш пельменів?
Що?
-Пельмені. -Пельмені.
Це там, за рогом.
Я зголодніла.
Що?
-Ча Сон Хун? -Камінь, ножиці, папір!
-Що вони… -Грають у камінь, ножиці, папір?
Прошу.
Покликати їх?
Ні, не треба. Вони їдуть.
Їдуть.
-Якщо вони їдуть, то навіщо… -Таксі!
-Швидше! -Сідати?
-Сідай! -Стій.
Можете їхати за тією синьою автівкою?
-Швидше! -Звичайно.
Хочеш поїхати за ними?
-Швидше сідай! -Сідати?
Ми за крок від розлучення,
а він вирішив покататися з Кан Тхе Му?
Їм кінець.
До чого тут президент Кан?
Він приїхав, як я до тебе, тому що пану Ча погано.
Забула, хто в цьому винен?
Хто відправив його на те побачення замість себе?
Точно. Так. Поїхали.
ДИТЯЧИЙ БУДИНОК «ІСТИННЕ СВІТЛО»
Дякую.
Куди вони пішли?
Сюди, здається, так?
Так.
-Ходімо. -Ти зібралася туди?
-Бігом! -Гей…
У вас усе добре?
Звичайно.
Як давно ми не бачились.
-Рада, що заїхали. -Що це за місце?
-Як діти? Добре? -Так.
Йон Со?
Що ви…
Пане Ча, це…
Ви…
Це моя дівчина.
Правда? Приємно познайомитися.
Рада, що зайшли.
Привітайся. Це моя мама.
-Добрий день. -Добрий день.
Добридень.
То ви були вчора в ресторані?
Сон Хун хотів познайомити вас зі мною.
Вибачте. Я не знала, що ви там були…
Випийте чаю.
Не впевнена, що вам сподобається.
Так, дякую.
Це Сон Хун, тут йому п’ять.
День, коли він потрапив сюди.
Зрозуміло.
А це батьки президента Кан Тхе Му.
За життя вони дуже довго підтримували наш притулок.
І тому,
коли Сон Хун пішов у середню школу, він жив із нами.
Тоді не дивно, що у вас такі незвичайні стосунки.
Незвичайні?
-Добридень. -Привіт.
Тхе У, Є Лі та Мін Кю! Як справи?
-Добре. -Ти так виріс.
Добре їси?
Так!
Що це? Ноутбук?
Так.
Для старших дітей, які йдуть у старші класи.
Круто.
-Чудово. -Я так заздрю.
Підете до школи — теж вам куплю.
Зараз подивимося.
Хочеш відкрити?
Сон Хун багато про вас говорить.
Навіть не знала про цей бік його життя.
Він рідко розповідає про те, що коїться у нього в голові.
Я дуже здивувалася, коли він сказав, що хоче познайомити мене з дівчиною.
Вибачте. Ви, напевно, розчарувалися, побачивши мене.
Розчарувалася?
Мені здається, Сон Хун сам винен у тому, що сталося.
А тепер ніяк не може зважитися й вибачитися.
Ви, мабуть, засмучені?
Так.
Як ви здогадалися?
Ви прямо як ворожка…
Вибачте мені.
Така вже він людина.
Так, іноді він може засмучувати,
але він непоганий хлопець. Спробуйте його зрозуміти.
Я знаю, що пан Ча дбайливий і надійний.
Якщо Сон Хун знову вас засмутить, зателефонуйте мені.
Я наллю вам випити.
Правда?
Я багато п’ю. Дивіться, не пошкодуйте потім.
Добре, мамо?
До речі. Якщо ви не проти, можете дати мені фото пана Ча?
Він такий милий.
У нього вже тоді була гарна посмішка.
-І вона досі гарна, так? -Так.
Він чарівний.
Вибач,
що не сказав про це.
У тебе є рахунок з овердрафтом?
Що?
Нещодавно я відкрила такий уперше в житті.
Не хотіла поступатися батькові,
але витрати виявилися більшими, ніж я очікувала.
І ось я відкрила такий рахунок,
і тепер маю борг близько 20 мільйонів вон.
Ще в мене третя негативна група крові,
тому мені складніше за інших знайти донора.
Батьки розлучились, коли я була підлітком.
Я знаю, що мама поїхала до Німеччини,
але гадки не маю, як вона і що робить.
Я нічого не проґавила?
-Йон Со. -Я хочу сказати,
що я теж багато про що не розповідала.
Якось
ми зможемо розповісти один одному про все.
Коли з часом станемо ближчими.
Можеш не вибачатися за те, що раніше не розповів,
але ось те,
що ти познайомив мене з матір’ю в такому вигляді…
Коли ми посварилися, треба було вибачитися
і покликати мене познайомитись із мамою.
Коли вберуся, я можу виглядати дуже добре.
Але сьогодні. Тільки глянь на мене.
Ти й так гарна.
Найвродливіша на світі.
Тоді обійми мене, а не лише тримай за руку.
Сон Хуне! Пограєш із нами?
Так, звичайно.
Ось, Сон Хун тут.
Цікаво, пані Чін тепер менше сердиться?
Це ти…
Це ти винний.
Навіщо відправив пана Ча на побачення замість себе?
Що? Не здогадуєшся, заради кого я це зробив?
Хочеш сказати, заради мене?
А хто побіг за мною, тому що хвилювався про те,
що я пішов на побачення наосліп?
Хвилювався?
Та точно не я.
Хто, я?
Усе тому, що я тобі так сильно подобаюсь.
Бо ти сказав, що будеш освідчуватися мені в коханні,
поки я його не прийму.
«Треба бути доброю й тямущою, треба прийняти його почуття».
Ось що я думала, коли поїхала туди.
Серйозно?
Я й гадки не мав.
Що ж, тепер ти знаєш.
Дякую, що приймаєш мої почуття.
А якщо нас побачать?
Що з того? Я просто обіймаю свою дівчину.
Не можу дочекатися, коли розповім про нас усьому світу.
Почуваєшся винним через те, що набрехав дідусеві?
Насправді того дня я…
Скажемо йому,
коли будеш готова.
Ха Лі! Ходімо грати разом.
-Уперед! -Уперед!
Сюди! Пасуй мені!
-Добре. -Лови!
Мені!
Ні!
-Уже краще! -Сюди!
Уперед!
-Так. -Кидай!
Є!
Було весело. Давно не грав із дітьми.
Просто клас.
Так.
Я досі ледве ворушуся.
Може, треба було краще старатись.
Точно.
Серйозно? Ви обидва бігали й стрибали як навіжені.
А діти здаються такими свіженькими, ніби нічого й не було.
Так, Хьон Чуне. Як справи?
Що? Що Ха Мін зробив?
Ха Міне, що ти робиш?
Прямо зараз дивлюся.
Ха Мін не відповідає. Вимкнув телефон.
Гаразд, так.
Ха Міне, хай тобі…
Я його вб’ю.
Вибачте, ви тут через мене.
Усе гаразд.
Ти й у дитинстві була гарненькою.
Гей, не треба на це дивитись.
Даси мені фото з тобою маленькою?
У нього такі ж дурниці в голові, як у мене.
Ніяк не можу до цього звикнути.
Зголодніли, хлопці? Може, поїмо щось?
Так, я б не відмовився.
Ви приймаєте клієнтів?
Хвилинку.
Я щойно повернулася з походу, у мене болять ноги, їсти хочеться.
Але в усіх кафе перерва, вони не обслуговують клієнтів.
Можна мені смажену курку?
Але ми…
Курочку.
Здається, жінка дуже зголодніла. Приготуємо курку.
Так, приготуймо.
Найменша порція — половина курки, тож приготую вам…
Половини курки буде замало. Стривайте.
Заходьте! Тут відчинено.
Ідіть.
Дивись, тут такий красень працює.
Так, симпатичний.
Можна нам десять смажених курок? По одній кожного виду.
-Який симпатичний. -Десять?
Але спочатку розливне пиво. Принесіть пива!
А мені соджу.
Посунемо столики…
Гаразд, розливне пиво.
Буде смачно.
Вісім кухлів пива.
-Овва. -Який сильний.
-Дякую. -Спасибі.
-І гаряча піца! -Дозвольте.
-Виглядає чудово. -Смачного.
Чудове кафе.
Будемо ходити сюди. Вип’ємо?
Сюди, будь ласка.
-Будьмо! -Будьмо!
Виглядає смачно!
Ти працював офіціантом? У тебе так добре виходить.
Недовго, у Нью-Йорку.
Тхе Му змушував тебе працювати навіть у Нью-Йорку?
Якби.
Він працював зі мною.
Невже?
Несподівано.
МАРИНУВАННЯ
Що це?
Це? Мелений коричневий рис.
З ним курка стає дуже хрусткою.
-Правда? -Так.
Цікаво, як це смакує.
Хочеш скуштувати?
ГОТОВО
-Скуштуй. -Що?
Скажи: «А».
То як? Хрумтить, так?
Але це для клієнтів…
Я зробила більше, щоб ми теж поїли.
А якщо опустити в соус, буде ще смачніше.
Каррі чудово поєднується з куркою.
Правда?
Ще не готово? Клієнти чекають.
Так, вже несу.
Поквапся.
Ходімо.
Нумо, швидше.
Що ти робиш?
Ти напилася.
Щасливої дороги.
Ти куди, Йон Сук?
О боже.
Дозвольте мені перепросити
як слід.
Вибачте, що відправив Сон Хуна на побачення замість себе.
Це більше не повториться.
Боюся, що ваші вибачення недостатньо щирі.
-Що? -Доведеться краще постаратися.
Чи хоча би спробувати мене підкупити.
Підкупити?
Цього вистачить?
Що дивишся?
Що? Нічого.
Це хабар.
Вибачте, що не змогли поїсти через мене.
Пригощайтеся.
Усе нормально.
Ой!
Лишенько.
Пляма на такому дорогому одязі.
-Пусте. -Дай-но йому серветку.
У тебе знайдеться одяг?
Сін Ха Лі, боже мій.
Секунду.
Можеш надіти ось це.
Нехай на мені висохне.
Боюся, залишиться пляма.
Я швиденько випру, тоді не залишиться.
Ну ж бо, переодягайся.
Будеш дивитись?
Дивись, якщо хочеш.
Звісно, я не збираюся дивитися. Іди до кімнати Ха Міна…
Та ні, дивись.
Ні, йди до кімнати Ха Міна, там переодягайся.
Треба було там переночувати.
Навіщо тобі спати в Ман Сіка вдома?
Усі навколо знають: він за тобою бігав, тому що ти йому подобалася.
Що? Йон Со.
Чому ви так рано повернулися?
А що ти тут робиш так пізно?
І хто це?
Це мій хлопець.
Це тато Ха Лі.
Правда?
То ви разом пили?
Так.
Приємно познайомитися.
Я батько Ха Лі.
Дуже приємно. Я Ча Сон Хун.
Чорт. Їм не треба знати.
Точно можна брати речі твого брата?
Звичайно. Він навіть не помітить, що чогось бракує.
Що смішного?
-Просто… -Пані Хан!
Пані Хан!
Чого ти мене весь час кличеш?
Пані Хан!
Ха Лі, батьки повернулися!
Так, я повернулася.
Стривай, я…
-Взуття. -Взуття?
Пані Хан, зачекайте.
Що таке?
Я…
Дозвольте познайомити вас із моїм хлопцем.
-Із хлопцем? -Так.
У тебе з’явився хлопець?
Де він? Де?
Він у кафе. Так. Він там.
Там?
-Ходімо в кафе. -Правда?
-Ходімо. -Звичайно.
Куди ж подівся Ха Мін? Я…
Вип’ємо по одній.
Схоже, ми перервали ваше побачення.
Зовсім ні.
Я вам наллю, пане.
Так.
-Йон Со, він такий чарівний. -Правда ж?
Сон Хун? Пане Ча Сон Хун?
Так, пані. Ча Сон Хун.
Щаслива дивитися на нього, га?
І не кажіть. Красень, правда?
Як ви познайомилися? Де?
Ха Лі вас звела?
Ні, вони мешкають в одному будинку.
Так.
Мамо, тату. Ви, мабуть, втомилися. Може, досить на сьогодні?
Я не втомилася. Любий, ти втомився?
-Що? -Не втомився.
-Аніскільки. -Не втомився.
Якщо втомилися, ідіть відпочивати.
-Тато точно втомився. -Ні, він не втомився.
То ви працюєте секретарем?
Тяжка робота, так?
Кажуть, президент вашої компанії дуже прискіпливий і лихий.
Боже мій.
Ні, він зовсім не такий.
Він дуже добрий і м’який.
-Налийте мені теж. -Звісно.
Я перейду на «ти», якщо можна.
Звичайно, без проблем.
Як мило. Мій келих наповнює хлопець моєї другої дочки.
Пам’ятаєш, як Йон Со вперше прийшла до нас у гості?
Вона була така худорлява, ніби кілька днів нічого не їла.
У старших класах вона перейшла в іншу школу.
Але замість обіду, мабуть, просто спала.
Нічогісінько не їла.
Тож Ха Лі привела її додому після школи, щоб нагодувати.
Ви мене так смачно нагодували.
І я почала часто приходити заради такої смакоти.
Заглядай ще частіше, завжди рада тебе нагодувати.
Заходь, навіть коли вийдеш заміж і народиш дитину.
Так.
-Що таке? -Хто все випив? Тут порожньо.
Отакої. Все випили, треба закінчувати, так?
Так. Наступного разу я офіційно представлю Сон Хуна.
-Так. -Ні, я тільки-но почала.
Пам’ятаєш, тобі подарували пляшку на врученні корпоративної нагороди?
Де вона?
Куди ж я її поклала?
Як це? Я особисто поклав її у кімнату Ха Лі разом із дипломом.
Відкоркуємо її.
До моєї кімнати? Тату, стій.
-Зачекайте! -Тату, я принесу!
Тут ще трохи лишилося.
Яка різниця, хто принесе?
Тато прийшов!
Подивимося.
Так-так.
Добре, що ми її не випили, га?
Авжеж.
Боже.
Люба.
Президенте Кан.
Президенте Кан!
Ха Лі!
Лишенько.
Як ти там? Злякався, мабуть.
Боюся, вони ще скоро закінчать.
-Може… -Що?
Можеш вистрибнути звідси.
Я загину.
-Правда? -Так.
Я так хвилююся.
Ха Лі, що ти там робиш?
Іду!
-Мені краще… -Так, залазь. Я скоро повернусь.
Не копирсатися в моїх речах.
Що? Гаразд.
Зараз!
Вже?
Чому так високо?
Пане Ча, можеш дістати?
Звичайно.
-Так. -Ось.
-Який? Цей? -Так.
-Почекай. -Ось той?
Як щодо цього?
Який краще взяти?
Котрий?
-Ось цей. -Цей?
Цей? Он той теж непоганий.
-Дістань мені цей. -Цей?
Ха Лі, ти куди?
Ха Лі пішла до магазину за пивом.
Пане Сін, вип’ємо разом?
Залюбки.
Я так боялася.
Ти не уявляєш, як мені було страшно. Яке полегшення.
Про що думаєш?
Що?
Думав про те, скільки ми ще будемо зберігати це в таємниці.
Схоже, що їм подобається Сон Хун.
Я теж хочу офіційно з ними познайомитись.
Є Чін, Ти вже вдома?
Так, я майже прийшов.
Що?
Так, телефонуй. Ходімо якось іще в кіно.
-Так, обов’язково. -Ховайся!
Боже.
Крута тачка.
Чи сяду я колись за кермо такої?
Чи зможу я таку купити?
Сін Ха Лі!
Гей!
Секундочку.
-Хто це? -Я…
Ха Міне, я все поясню. Хвилинку.
Гей, хіба це не моя сорочка?
Ти зустрічаєшся з якимсь волоцюгою?
У нього немає грошей?
-У мене є… -Ні, все не так…
Ти що, лох абощо? Навіщо тобі моя сестра?
Гей, стеж за язиком! Це президент.
Президент?
Який ще президент?
Вибачте.
Я скажу тобі, хто я.
Я Кан Тхе Му, президент компанії go food та хлопець Ха Лі.
Кан Тхе Му, президент go food?
Вибачте мені за грубість.
Ні, це я маю вибачатися.
Але навіщо ви зустрічаєтеся з моєю сестрою?
У неї на вас є компромат?
Вона вас шантажує?
Ха Міне.
Нехай хоч шантажує, аби бути з нею завжди.
Що це було?
А ти прямолінійний, братику.
Братику?
Так.
Купи собі новий одяг, братику.
Круто! Дякую, братику.
Припини. Ти його розпестиш.
Ха Міне.
Заходь якось в офіс, я компенсую за сьогоднішнє.
Серйозно? А я зайду.
Звичайно.
Тоді бувай.
-Щасти. -Обережно за кермом.
Бувай. Ще побачимося.
Телефонуй!
Бувай.
Він такий крутий.
За мною, Ха Міне.
Чорт.
Ах ти ж…
-Що таке? -Гей!
Як ви взагалі познайомилися?
Неважливо.
-Я розповім мамі з татом… -Не кажи їм, гаразд?
Тоді я про нього не розповім. Добре?
Гаразд.
Тільки дотримайся обіцянки.
Звичайно.
А його сім’я знає, що ви зустрічаєтеся?
Навіщо питаєш?
Просто я хвилююся, що така багата сім’я
не буде рада такій звичайній сім’ї, як наша.
Нам не покрити витрати на твоє весілля, навіть якщо продамо кафе.
Може, стати поп-зіркою й заробити грошей?
Думаєш стати зіркою так просто?
Годі верзти дурниці, не хвилюйся.
Ходімо додому.
Зачекай на мене.
Обожнюю це.
Йон Со…
Я так за тобою сумую.
-Тхе Му, зроби що-небудь. -Що це?
Звідки воно в тебе?
Це? Пан Кан дав мені це відео як хабар.
-Видали! -Чому? Це так мило.
Ну ж бо, видали.
«Йон Со, я не можу без тебе жити!»
Йон Со, видали, будь ласка.
«Йон Со, чому ж ти не відповідаєш?»
-Ні, видали. -Не видалю.
Не рухайся, стій…
Годі, мені боляче. Досить…
Ча Сон Хун, 29 років.
Зараз працює секретарем у «go food».
Добре, можеш іти.
Пане.
Я хотів, щоб вона зустрічалася з Кан Тхе Му,
а вона зійшлася з його секретарем?
«БУДЬ СИЛЬНОЮ, КИМ ХІ»
Ми з Ким Хі зареєстрували шлюб.
Що?
-Що ти сказав? -Доведеться прийняти наші стосунки.
А як же Є Лі?
Вибачте.
Я кохаю лише
Ким Хі.
Ти хоч уявляєш, на що Є Лі пішла заради тебе?
Невдячний виродок!
Наволоч!
Незабаром злиття компаній.
Та як ти смієш?
Пане, я виходжу з угоди про злиття.
Пані О!
-Батьку! -Пане!
Батьку! Пане Кім, викличте швидку.
-Боже мій. -Тату!
Повірити не можу.
Він справді помер?
Батько Кван Бока?
Дурниця якась.
Померти через те, що син одружується на звичайній дівчині?
Такі батьки.
Коли ти сам багатий, природно хотіти невістку з багатої сім’ї.
Напевно, навіть краще,
коли одружуються люди із сімей однакового достатку.
Сподіваюся, його родина не така.
Що?
Нічого.
-Добрий день. -Мін У!
Привіт, Мін У.
Мін У, чого ти так пізно?
Приніс вам чудових морських вушок. Ви ж їх любите, пане Сін.
Але вони такі дорогі.
Мін У, ти ще не вечеряв?
Ми якраз збиралися поїсти локшини.
Я вже поїв.
До речі, де Ха Лі?
Поїхала до Ю На.
-До Ю На? -Так.
Вона покликала Ха Лі випити. Я взагалі думав, що ти з ними.
Ти хотіла зустрітись? Навіщо?
Вип’єш зі мною?
Принесіть нам ще келих.
Ти ж хотіла поговорити.
Ти сказала це терміново.
Сін Ха Лі.
Ти…
Можеш зникнути з життя Мін У?
Ти мстишся мені чи щось таке?
Що?
Сім років тому ти мені сказала, що тобі подобається Мін У,
і що якщо він мені теж подобається, ти відступиш.
Так, спершу він мене не цікавив.
Але коли ти сказала, що він тобі подобається,
я вирішила з ним зустрічатися — не хотіла віддавати його тобі.
Тому ти тепер намагаєшся відбити в мене Мін У? Як низько.
Схоже, ти напилася.
-Поговоримо іншим разом. -Але чому ти йому не сказала?
Що я таємно зустрічалася із Сон Кю,
поки не поїхала вчитися за кордон.
Якби ти розповіла про це Мін У,
він би зі мною порвав.
І тоді, можливо, ви б зараз зустрічалися.
Чому ти йому не сказала?
Це було б надто жорстоко.
Як я могла сказати таке людині, чий світ змеркнув, коли ти його кинула?
Але тепер, Ю На,
я про це жалкую.
Потрібно було розповісти Мін У.
Мін У.
Ха Лі.
Ха Лі!
Що ти мала на увазі?
Що ти щойно сказала?
Ти робиш велику помилку. Не треба так поводитися.
Ні зі мною, ні з Ю На.
Гаразд.
Вибач, Ха Лі.
Не вибачайся переді мною. Вибачся перед Ю На.
Тепер я розумію,
чому Ю На так поводиться.
Алло. Як справи? Ти зазвичай пізно не телефонуєш.
Просто…
Я тут вийшла ненадовго,
і мені стало нудно.
Я теж за тобою скучив.
Дивний спосіб повідомити, що ти скучила.
Хочеш, приїду?
Ні, не варто.
Вже пізно.
Краще…
підемо на нормальне побачення завтра після роботи.
Підемо в якесь гарне місце. Добре?
Доброго ранку. Ви обидва сьогодні рано.
Привіт.
Я приготувала кілька варіантів м’ятно-шоколадного печива.
Можете перевірити інгредієнти і вибрати найкраще?
Звичайно.
Пане Кє.
Ти ж казав, що зміниш рецепт м’ятно-шоколадного морозива.
Пане Кє?
Пані Кім, передайте пані Йо,
що я презентую рецепт сьогодні вдень.
-Що? -Навіщо просити пані Кім…
Пане Кє.
Чекаю на рецепт до обіду.
Пане Кє!
Пані Кім, передайте пані Йо,
що я зроблю рецепт прямо зараз.
Кава.
-Повірити не можу. -Ви посварилися?
У вихідні була зустріч співробітників.
Він хотів усім розповісти, що ми зустрічаємося.
Я відмовилася, і тепер він сердиться.
Боюся, ви самі винні, пані Йо.
Може, те, що я скажу, здасться дивним,
тому що ви вже немолоді,
але кому яка різниця?
Ти не уявляєш.
Взнають, що зустрічаєшся з кимось на роботі — нічого доброго не буде.
Якщо хтось із нас помилиться на роботі,
за спиною говоритимуть, що ми розслабилися.
Якщо розлучимося,
обговорюватимуть, хто в цьому винен.
Навіть думати не хочу.
Чому всі так люблять пхати ніс у чужі справи?
Чув про новеньку, яка зустрічається з паном Чо?
Хто вона?
З адміністративного відділу.
Пан Чо? Той красень який схожий на Чон Гука?
З ким він зустрічається?
Запитаю у груповому чаті.
Ось вам приклад.
Деякі люди надто цікаві.
Що ж.
Бактеріологічний аналіз готовий.
Тоді я піду.
Гаразд.
Це не проблема.
Це ж їхня робота, пані.
Тхе Му приходив кілька днів тому?
Що?
Приходив із ким?
Я приїхала, одразу як змогла. Давно чекаєш?
Ні. Якій кухні віддаєш перевагу?
Корейська, японська китайська, американська. Вибирай.
Один дзвінок — і столик у будь-якому ресторані Сеула наш.
Тоді почнемо з жирної американської кухні
і закінчимо гострою корейською, гаразд?
Звичайно.
Завжди хотіла піти на побачення
в таку погоду, коли в мене буде хлопець.
І зараз хочу.
Ти не проти?
У дощ найкраще їздити на метро.
Ні заторів, нічого такого.
Наступна зупинка — станція «Дангсан».
Двері праворуч.
Якщо ви прямуєте до «Гехва» або «Сіннонхьону»,
будь ласка, перейдіть на лінію…
Ха Лі.
Станція «Дангсан».
«Дангсан».
Двері праворуч.
Якщо перейдете на дев’яту лінію…
Дякую.
Ти їздив на метро в Кореї?
Ні, це вперше.
Уперше? Зі мною зараз?
Що?
Правда?
Корейське метро — найкраще.
Коли я навчалася в коледжі, завжди їздила цією гілкою.
Я жила на сході, а коледж був на заході.
Якось ми з Йон Со їхали разом,
і обидві заснули.
Ми проспали нашу станцію
і доїхали до кінця гілки.
А ресторан, куди ми йдемо, близько?
Спочатку ми кудись сходимо.
За мною.
Яка краса.
Любиш квіти?
А чи є дівчина, яка їх не любить?
Я мріяла побувати в такому місці зі своїм хлопцем,
коли він у мене буде.
Нарешті це справдилося.
Це правда.
Гвоздики такі гарні. Яке розмаїття кольорів.
Дивись, є навіть фіолетові.
Мені здається, це еустоми, а не гвоздики.
Гаразд, еус… Так.
Ось, теж гарна квітка.
Це…
Мабуть, не гвоздики.
Мені здається, це мудани.
Мудани?
Та ні, це ж півонії.
Це одне й те саме.
Не важливо, як вони називаються. Це все формальності.
Я кажу, що треба
«зосередитися на красі квітки».
Згоден. Ким Хі ти чи Ха Лі,
ти все одно найвродливіша дівчина на світі.
У нас сьогодні річниця абощо?
Щось уподобали?
Ну…
Прошу.
А це точно нормально?
Поглянь на ці квіти. Я так заздрю.
Мало не забула.
Коли дощить, варто їсти певну страву.
Ходімо.
Дякую.
Смачного.
Яка смакота.
Невже так смачно?
Коли на вулиці мокро та похмуро,
потрібно їсти чон, обов’язково жирний і хрумкий.
Скуштуй.
Унікальна текстура.
Як вони зробили таку хрустку скоринку?
Припини, не треба.
У нас побачення. Не говори про роботу.
Досить думати про роботу.
Дивись.
Їжу треба смакувати отак.
Ось так?
Так, правильно.
Він приходив із співробітницею.
Здається, її звуть Сін Ха Лі.
З цього ракурсу
вона здається схожою.
Але водночас ні.
Секретарю Кім.
У першому відділі розробки продукції
є співробітниця на ім’я Сін Ха Лі…
Оце теж смачно.
Перепрошую.
Знову ця злива.
Так, зараз буду.
Так.
До речі, щодо президента Кана.
Він дедалі більше схожий на покійного президента, згоден?
Це точно.
Іноді я дивуюсь, наскільки вони схожі.
І не кажи.
Хай він і спадкоємець.
Але ж він дитиною бачив, як загинули його батьки в тій аварії.
Це ж під час дощу сталося, га?
Так. Він тому навіть не сідає за кермо в дощ.
Двері зачиняються.
Що трапилося?
Хочу сидіти поряд із тобою.
Дякую.
Пані Йо і пан Кє сьогодні сильно посварилися.
Було так ніяково.
Президенте Кан, не можна ж напоказ виставляти свої почуття, так?
Колегам стає ніяково.
Загалом…
не можна було стати на чийсь бік.
Ми з пані Кім довго думали, що ж нам робити.
А потім вирішили, що треба дати їм виговоритися.
І ось ми їх вислухали…
Так, мамо, досі ллє, як із відра.
А ресторан, куди ми йдемо, близько?
Спочатку нам треба дещо подивитися.
Прошу.
А це точно нормально?
Поглянь на ці квіти! Я так заздрю.
-Дощ закінчився. Ходімо. -Так, ходімо.
Мало не забула.
Коли дощить, варто їсти певну страву.
-Ходімо? -Так.
Не уявляєш, чого мені це коштувало. Ненавиджу такі ситуації.
Узагалі-то, я думала запропонувати випити сьогодні.
Але ми приїхали на авто,
і я вирішила, що вип’ємо наступного разу,
коли будемо без автівки.
Узагалі-то, я багато п’ю з Йон Со…
Що?
Приємно так просто гуляти.
Наступного разу погуляємо теж пішки.
Давно про це знаєш?
Здається, мені забракло сміливості.
Я хотів тобі якось розповісти
про те, що сталося…
але не зміг.
Вибач.
Я вдавала, що не знаю, але…
Якщо я тебе образила, вибач.
Річ не в цьому.
Я просто не знав, як не здатися жалюгідним,
розповідаючи про свою слабкість дівчині, яка мені подобається.
Ха Лі.
Я…
Майже на місці?
Добре.
Почекай трохи. Я викликав авто.
Я сьогодні сама повернуся.
Йон Со хотіла зустрітися, тому я піду.
Правда?
Тоді дозволь підвезу.
Не треба, ми зустрічаємось неподалік.
Я тобі зателефоную.
Будь обережний за кермом.
Голово Кан, добрий вечір.
Сідайте, пані Сін Ким Хі.
А, ні.
Сін Ха Лі.
Чого саме ти хочеш?
Навіщо тобі Тхе Му?
Що?
Де?
Гаразд, я перетелефоную.
Чому вона не бере слухавку?
Припини зустрічатися з Тхе Му.
Не думаю, що ти хочеш,
щоб інші неправильно тлумачили.
Пане, мені треба вам дещо сказати…
Так, Сон Хуне.
Що?
Що з Тхе Му?
Переклад субтитрів: Ірина Ільїна