EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jättegott.
Visst smakar det som kött?
-Fel. -Charlie.
-Är det inte kött? -Jag äter det inte.
Vet du vad?
Du är oförskämd. Vi har en gäst.
-Är hon gäst eller bor hon här? -Ja, hur länge ska Judy stanna?
-Tja, det är första natten... -Vi har inte pratat om det.
-Vi har inte diskuterat hur länge... -Jag vill inte vara till besvär.
Nej, det är inget besvär.
-Vad du än behöver... -Så länge du vill.
-Låter bra. -Du känner henne inte ens.
Du träffade henne för nån vecka sedan
och nu ska hon bo i pappas studio. Inser du hur jävla knäppt det är?
Okej...
A: Hon sitter här, så du är oförskämd.
B: Inga fler svordomar, okej?
Du är 14 år. Och C: Jag skulle aldrig låta er fara illa.
Okej? Allt kommer gå bra.
Jag är en utmärkt människokännare.
Förutom den där barnvakten som stal pengar från dig.
Stephanie.
Ja, Stephanie.
Judy är inte nån opiatberoende tjuv.
-Såvitt jag vet. -Nej.
Jag hoppas att Stephanie fick hjälp.
Hon är död.
Charlie, jag förstår att det känns konstigt att jag är här.
-Du kan vara vem som helst. -Det är sant.
Hon kan vara galen.
Jag också.
Förlåt, Charlie har varit så strulig sedan hans pappa gick bort.
Han är toppen.
Om du tycker det, är du ett helgon.
-Han är toppen. -Jag är inget helgon.
-Du är en ängel. -Nej, lägg av.
-Jag är djävulen. -Nej, det är jag.
Jag är glad att du är här.
Jag också.
Det finns sängkläder och badlakan åt dig där.
Förlåt, men jag har inte bäddat. Jag har inte velat gå till gästhuset sedan...
Äsch, lägg av. Du är så snäll. Tusen tack, du är en sån bra vän.
Tja...
...inte så bra.
Va?
Jag är inte jättestolt över det, men...
...Steve fick mitt visitkort när jag fick reda på att han levde.
-Åh. -Han ringde och jag ska sälja hans hus.
-Okej... -Jag ber om ursäkt.
Men i den stunden trodde jag att du var en lögnaktig psykopat.
Jag förstår.
-Gud, du blöder. -Va?
-Du blöder. -Åh, himmel.
-Okej? -Ja, bara ett småsår.
-Glaset gick sönder, förlåt. -Okej.
Det känns väl inte konstigt att jag jobbar med Steve?
-Det känns lite konstigt. -Inte lika konstigt som din lögn.
Nej, den var konstig.
-Jättekonstig. -Ja.
-Vill du ha ett plåster? -Nej, jag...
Det ser ut att vara ett djupt sår.
Jag blöder lätt.
Alla blöder lätt, men det där ser hemskt ut.
Jag vet inte, jag trodde kanske att...
...Steve och jag skulle reda ut saker.
-Har du kvar känslor för honom? -Nej, jag borde inte...
Vet du vad? Det här är nog lika bra.
Det tvingar dig att gå vidare.
Ja, men... det var vårt hus.
Vi skulle bilda familj där, och han säger inget?
Vet du vad? Du får bo här så länge du vill.
Åh, sluta.
Åh...
Jag ska hämta förbandslådan, för det här ser ut som en skräckfilm.
Tack.
Herregud.
Hallå! Sakta ner!
2QCE265.
Hej Gina. Är Steve här?
Judy, det var länge sedan. Steve är inte här.
-Får jag kolla? -Jag får inte...
-Judy, hej. Kan jag hjälpa... -Hej.
Ursäkta, men du får inte vara här.
Jag vet.
Hej då!
Hej då.
2QCE265.
Han körde för fort där Ted blev påkörd så det kanske finns nån koppling.
Är det långsökt?
Om ni hittar smitaren behöver jag fan inte vara långsökt!
-Vem skriker vi på? -Snuten.
Härligt. Steve är här.
-Hallå. -Hej, där har vi honom!
Christopher visade mig runt.
Jag älskar det. Strandkänsla fast utan kitsch.
Det är svårt att lyckas med.
Tack. Sätt dig.
Jag vill gärna se ditt hus.
Jag körde förbi där förra veckan.
Gåshud över hela kroppen. Här är avtalet.
Tack, det är ett fint ställe, men det är för stort för mig nu.
-Jag förstår. -Ja.
Hur mår Judy? Fick du tag på henne den där kvällen?
Det gjorde jag.
Ja, det var ett lustigt missförstånd, men... det var ödet.
Hur då?
Jag träffade dig och nu jobbar vi tillsammans.
Du har umgåtts med Judy, du låter som hon.
Judy bor faktiskt hos Jen nu.
Gör hon?
Ja, i min gäststuga.
Det är trevligt med vuxet sällskap efter att min man gått bort.
Hon behövde nånstans att bo och det funkade för oss båda.
Toppen. Vad snällt av dig. Judy har haft det tufft.
Jag vet.
Hon har varit min klippa.
Verkligen?
Ja. Hur så?
Jag vill inte prata illa om henne,
men var än Judy är brukar det bli kaos.
Okej.
Jag önskar henne allt gott, men hon är...
...lite knäpp!
Det känns som ny information.
Vad fan?
Du är fri.
Herregud.
Din jävel!
-Kastar du sten på min bil, galning? -Du kan köra på nån. Sakta ner.
Tvinga mig.
Dra åt helvete!
Ja, det var samma arsle som körde för fort och han spottade på mig.
Ja, det är mitt meddelande till utredaren.
Tack.
Hej.
Hej!
Frukosten är snart klar.
Har du sovit utomhus?
Ja.
Okej...
Är gäststugan inte... Är du inte... Varför?
Gäststugan är toppen.
-Okej. -Det är bara det...
Det är svårt.
Okej.
Det är mycket Ted där inne. Många av hans saker och det bara...
Det är liksom andligt överväldigande.
Jaha.
Men det är okej.
Du är uppenbarligen skärrad, så det verkar inte okej.
Förlåt mig.
-Nej, förlåt mig. -Nej, förlåt mig.
Och det finns många dyrbara saker där.
Kanske ungarna vill ha dem eller så kan du sälja dem.
Jag kan inte ens gå in där. Tror du jag är redo att sälja hans saker?
Herregud, du har rätt. Jag menade inte att du borde det.
Jag kan inte göra mig av med nåt. Jag är en samlare, jag fattar.
Jag har till och med saker i ett lager.
-Okej, ett ögonblick. -Du, glöm att jag sa nåt.
Jäklar.
-Hej. -Hej.
Hittade ni bilägaren jag ringde in om? Den aggressiva skitstöveln?
-Det är inte... -Jag vet inte.
Vi söker Judy Hale.
Åh, varför söker ni Judy?
Jag är Judy.
Du har ålagts ett tillfälligt besöksförbud.
Du får inte gå närmare Steven Wood än 30 meter.
Om vi får reda på att du brutit mot detta kommer du att gripas.
Förstår du?
Jag förstår.
Ha en bra dag.
-Jag förstår hur det här verkar. -Förföljer du honom?
Nej! Inte riktigt.
Vadå, bara lite grann?
Jag ringde men han svarade inte så jag åkte till hans kontor.
-Till hans kontor? -Och hans hus.
-Och golfbanan. -Judy...
Jag lovar, det här säger mer om honom än om mig.
Mina barn har haft det tufft. Jag vill inte ha polisen här.
Jag ville prata om husförsäljningen.
Men han ringer hellre poliskompisar än låter mig säga hur sårad jag är.
Jag är bara sårad.
-Du visste inte att hon är en stalkare. -Jo, faktiskt.
Fan.
-Jag sa ju att Steve var ett arsle. -Jag vet.
Varför vill du prata med den idioten?
-Det var mycket som var osagt. -Släpp honom.
-Det är lika bra. -Jag vet. Jag kan inte.
J-ag kanske är galen? -Det är du. Men vem är inte det?
Vet du vad du borde göra? Du borde skapa en sån här onlineprofil,
eller hjälpa mig. Jag vet inte vad jag gör.
Okej.
Får jag se.
Du behöver inte ragga online. Kvinnorna här är heltända på dig.
Då ska vi se...
Japp, du är igång.
Det hör man inte alltför ofta här.
Om jag såg dig här skulle jag klicka.
Jag duger inte åt dig.
Kanske inte för 40 år sedan. Nu är jag inte så kräsen.
Jag menar allvar.
Jag har gjort mycket dumt, Abe.
Åh, vem har inte det?
Vi gör alla misstag.
Men jag känner dig.
Du är godhjärtad.
Knäpp eller inte.
Jag älskar dig.
Välkomna till min enkla boning.
-Jag sa att jag skulle gottgöra dig. -Det har du.
Steve, kan jag vara ärlig?
-Nej, ljug för mig. -Jättekul.
Stället är fantastiskt.
-Tack. -Det är perfekt.
-Det blir sålt på direkten. -Inredningen...
-Är du verkligen inte gay? -Inte vad jag vet.
Nej, det är jag säker på. Vatten?
Nej tack. Får jag fortsätta att kika runt?
Javisst, kör på.
-Varsågod. -Tack.
-Du gillar väl rumstempererat? -Stämmer. Det är jättefint.
-Tack. -Ja.
Men det är märkligt. Man ser inte att Judy har bott här.
Tja, jag hade väl en tydlig bild av inredningen.
Hon lät mig hållas.
Jag vill inte bli inblandad men...
...ett besöksförbud? Bör jag vara bekymrad?
Förlåt om det orsakade drama,
men jag kände att jag behövde markera.
Hon låter mig inte vara ifred.
Jag vill gå vidare. Det är allt.
Okej.
Får jag se övervåningen?
Mi casa är ditt casa, varsågod.
-Ska vi också? -Javisst.
-Vad finns här? -Åh, du borde kanske inte...
Okej, här behövs lite jobb.
Jag ber om ursäkt.
Åh...
Det är okej.
Jag brukar glömma bort det här rummet.
Dörren brukar vara stängd och...
-Jag klarar inte att... -Jag fattar.
Judy berättade om missfallen.
-Gjorde hon? -Ja, det gjorde hon.
Det är hemskt.
Vi inredde det här rummet så många gånger.
Jag förstår.
Den sista gången trodde vi att allt var okej.
Hon var i femte månaden.
Vi borde ha väntat längre.
Bebisar behöver inte ens egna rum.
Jag känner ingen av er särskilt väl,
men om jag hade gått igenom det du och Judy gick igenom
hade jag också blivit knäpp.
Ja. Jag ska visa sovrummet. Det är grymt.
Okej.
Hallå, Charlie, hur är läget?
Vad gör du?
Åh, häftigt!
Spelet ser våldsamt ut.
Det är nästan rubbat.
Jag pratar inte med främmande personer.
Inte jag heller.
Eller stalkare.
Det är smart.
Jag är ingen riktig stalkare.
Ingen duktig i alla fall.
-Nä, du åkte fast. -Den här gången.
Allt var faktiskt ett missförstånd.
Ska jag tro på det?
Ditt spel har kvinnor med jättebröst
som ändå springer jättesnabbt, så jag vet inte vad du tror på.
Jag tror att du stör mig.
Jag vill bara säga att...
...jag uppskattar att jag får bo i er pappas studio.
Det var inte mitt beslut. Min röst räknas inte.
Den räknas för mig.
Sak samma. Det...
Det känns konstigt att du är där.
För mig med.
Har du gräs?
Har du?
Nej.
Bra.
Du svarade inte.
Jag pratar inte med främmande personer.
Men jag ska beställa pizza om du är intresserad.
Bara med kött på.
Ska ske.
Smakar den bra? Tillräckligt med kött?
De dödade en hel hjord för allt det där köttet.
-Okej. -Men det smakar gott.
-Vill ni ha mitt kött? Ni kan få allt. -Ja.
Okej, det blir bra.
KÄRA PAPPA
Jag förstår att du inte kunde sova. Det är fullt av prylar.
Vi rensar ut det, okej?
-Säkert? -Ja.
Gå du.
-Du först. -Nej, snälla.
-Jag vill inte tjafsa. -Okej.
Får jag pappas Les Paul?
Okej, grabben. Varsågod.
Tack, mamma.
-Jag vill ha pistolen. -Vilken pistol?
-Pappas. -Jaha.
Den ligger i kassaskåpet, och även om jag hade koden
skulle jag göra mig av med pistolen. Varför vill du ha den?
Som beskydd. Jag är mannen i huset nu.
Snälla... Jag vet inte var du fått sån patriarkalisk smörja från,
men du är ingen man. Du är ett barn.
Jag är kvinnan i huset och jag sköter beskyddandet. Så...
-...ta trummorna. -Ja!
-Blev jag just lurad? -Jag tror det.
Ursäkta, finns det en pistol här?
Ursäkta.
Jäklar, vad tungt!
Så tungt!
-Varför anlitade vi inte flyttkarlar? -För att vi är frigjorda kvinnor.
-Och för att jag sa att det är renande. -Men det är det inte.
Nu vet vi det.
Och att anlita karlar är också frigörande.
Ja, du har en poäng.
-Bussigt att du gör plats åt mig. -Bussigt att du berättade om lagret.
Jag såg barnkammaren i Steves hus häromdagen.
Ert hus.
-Jaså? -Ja.
Han klarade inte heller att gå in där.
Han kunde inte ens titta in.
Steve är som sagt inte så bra med känslor.
Jag kan inte klandra honom.
Sorg påverkar folk, du vet?
Det ni gick igenom var... svårt.
Ja.
Det var det.
Jävlar.
Är du okej?
Javisst.
Vet du vad?
Den är till dig.
Du kanske ville ha tillbaka den.
Himmel...
Tack.
Oj.
-Stal du den? -Nej. Steve sa att jag kunde ta den.
Annars hade jag stulit den.
Vad gulligt.
Steve sa en grej som bekymrar mig.
Vadå?
Han sa att du var knäpp.
Javisst.
-Det var nästan mitt smeknamn. -Men det är inte okej.
Män kallar kvinnor knäppa för ofta bara för att underminera oss.
Ja.
-Man borde inte kalla nån knäpp. -Det har du rätt i.
Knäpp borde försvinna, som "E-ordet".
-"E-ordet"? -Måste jag säga det?
-Efterbliv... -Jag fattar.
Vad i helvete!
Vad är på tok?
Vänta här.
Vad gör du?
Jen?
Hallå!
Hallå! Vad fan gör du?
Hallå!
Undertexter: Daniel Rehnfeldt