PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
DEJTE NEBEZPEČÍ STOPKU
PODEPIŠTE PETICI ZA STOPKY NA KŘIŽOVATCE TYROLSKÉ A CRESTA
STOPKA VE JMÉNU LÁSKY
Ahoj.
Kristepane, Judy.
Co tu děláš?
Jen dělám Stevovi společnost.
Dobře.
A pouštíš si zvuky oceánu, protože…
Protože nemůžu spát.
A Steve asi taky ne.
Dobře. Myslím, že spí.
Zlato, ten spí nejvíc.
Hele, Judy,
nemůžeš se tu uprostřed noci mazlit s mrazákem.
Co by si mysleli kluci, kdyby přišli?
Promiň, ale nepřijde mi správné ho tu nechat samotného, jak v kleci.
Dobře. Vím, že to není ideální,
ale dohodly jsme se na tom, ne?
- Jo. - Že mrazák je nejbezpečnější místo.
Aspoň zatím, jo?
Jo.
Jen jsem nečekala tyhle pocity.
Myslím, že tohle Steve nechce.
Bože. „Tohle Steve nechce.“
Byla jsem ve svém pokoji a najednou ucítila fenykl a cypřiš.
- Hrůza. - Jeho mýdlo.
Pak jsem šla sem
a to světlo s čidlem už svítilo.
- To je znamení. - Čeho?
Že tu nechce být.
Dobře.
Nesnášel uzavřené prostory.
Výtahy ho děsily. Promiň.
- Byl na to citlivý. - Jo.
Judy, musíš to nějak vyhnat z hlavy,
- abys mohla začít… - Chci tu chvíli zůstat.
Musíš otočit list.
Dobře?
Jak mám otočit list, když je zmražený 15 metrů od mé postele?
Nevím. Nauč se věci oddělovat.
Jo? Zkus na to nemyslet.
Nejde o to, co si myslím, ale co cítím.
- To bylo divný. - To byl Steve.
O duších se ví, že komunikují světly.
Je to zdokumentované.
Víš, co ještě komunikuje světly?
Elektřina.
Vím, že s těmi duchy je to pro tebe těžké, protože tě to děsí.
Neděsí. Děsí mě hnít v ženské base.
Vsadím se, že tam je duchů spousta.
Judy, přestaň do všeho míchat tu svou duchařinu.
- Jasný? - Jo.
Vidíš?
Nemusíme se vyšestismyslovat k infarktu.
Možná s tím čidlem něco je.
- Slyšelas to? - Slyšela.
Bože.
- Pst. - Já…
Já mlčím.
- Myslíš, že tam je? - Ne, není.
Není.
Co to děláš?
Jenom…
- mrknu, co se děje. - Opatrně.
Nedrž mě tak.
- Opatrně… - Dýcháš moc nahlas.
Díky.
Tak jo.
Panebože! Ne!
Ne!
Neubližuj jim!
Jo, rozhodně tu máte krysy.
- To víme. - Potkaly jsme se.
Vidíte?
To zaoblení po stranách?
Myší trus je špičatý. Anální žlázy.
- To bylo navíc. - To jsem netušila. Zajímavé.
A jak se jich zbavíme?
Ucpat vstupy, nalíčit pasti. Nic složitého.
Je normální, že jich je tolik?
To je tím vedrem, kámo.
- Kámo, je to vedrem. - Já vím, kámo.
Krysy neumí regulovat tělesnou teplotu.
Utáboří se v chládku, zvlášť když je tam žrádlo.
Máte tam maso?
Jo, pár lahůdek tam je.
Cejtí krev na míle daleko.
Ale nedostanou se dovnitř?
Omyl.
Mají zoubky jak břitvy, vole.
Proshawshankujou se kamkoli.
Tak jo.
Bože.
- Nesahat. - Vím.
Vážně? Teď máme k tomu všemu na krku ještě hejno krys?
Říkám, je to znamení.
Že svět taje?
Ně, že máme Steva přesunout, než se tam krysy prohryžou.
- Ale jak? - Nevím.
Ale prozkoumáme možnosti.
Negoogluj to!
FBI tě vystopuje!
Sakra. Jak jinak zjistit, co s tělem?
Nevím.
Napadají mě jen věci z filmů, drtička větví nebo…
rozpustit tělo ve vaně tím, čím…
se rozpouští těla ve vanách.
- To neuděláme. - Ne.
Ne, uvádím příklady toho, co neuděláme.
Je krásný thajský buddhistický rituál, kde tělo umyjou…
- Dáme ho do kufru. - Jen!
Toho muže jsem si chtěla vzít.
Jasně.
Promiň. Zkoumám možnosti.
Co pohřeb na moři?
Steve oceán miloval. Byl skvělý plavec.
To je sice nádhera,
ale nemám loď
a na kapitánské zkoušky nemám čas.
- Můžeme si loď pronajmout. - Ne, FBI se to dozví.
Ten kufr jsme zavrhly moc rychle.
Jen.
Je to člověk, který měl svůj život.
Jeho duše si zaslouží důstojné rozloučení.
- Důstojné? - Ano.
Judy, nechal Teda umřít.
Využil tě k praní peněz.
Dal ti kopačky po pěti potratech.
- Já vím, ale… - Je to zrůda!
Co se staráš o jeho duši?
Starej se o nás.
- Dlužím mu to. - Proč?
Protože za jeho smrt můžu já.
Ne…
Ani jsi u toho nebyla.
Poznali jste se kvůli mně.
Udala jsem ho, ale…
Nevěřila bych, že se naštve tak, že by tě zabil.
Jsi zlá mrcha.
- Není to tvoje vina. - Je.
Je. Je to moje karma.
- To si zasloužím. - Ne.
Ne, není to…
tvoje karma.
Přísahám.
Poslyš…
Zbavíme se těch krys, jo?
Dobře.
Ale co s ním? Nemůže tam zůstat napořád.
Ne…
ne napořád…
Možná…
Možná do doby, až kluci odejdou na vysokou…
Kdybych musela pryč.
Zvládnou to sami.
Je to jen sedm let.
To je fakt dlouho.
Co jinýho mám sakra dělat!
Nevím, jestli se tak dá žít.
Musíme.
Musím říct,
že v tomhle domě pokaždé vypadáte vy dva ještě ideálněji.
Nebo mám říct tři?
Jo.
Snad vám nepřijdeme paranoidní, že jsme tu zase.
Ach bože, ne. Vůbec ne.
Bude to váš dům.
A teď po přijetí nabídky
můžete začít plánovat, jak ho zabydlet,
třeba jak natřít okna, přidat skříně…
Váháme.
Prosím?
Inspekce ukázala, že v koupelně je plíseň.
Jo, viděla jsem to.
Není to nic hrozného.
Je to černá plíseň.
- Jo. - Ale jen stopové množství,
takže jako by nebyla.
Kdyby nebyla,
tak by inspektor neřekl, že ji našel.
Jo. Víte…
mám pocit, že inspektoři si někdy myslí, že něco najít musí,
protože jste si za to zaplatili.
Chápete?
Úplně ne.
Záloha se dá stáhnout, ne?
Jde o to, že s miminkem musíme být opatrnější.
Chápu. Jsem máma.
Ale upřímně,
myslím, že se bojíme věcí, které dřív nikdo neřešil.
Moje máma celé těhotenství intenzivně kouřila
a já jsem totálně v pohodě.
Já když vím, že tam ta plíseň je…
Špatně se odstraňuje.
…nemůžu myslet na nic jiného.
Podívejte, žádný dům není dokonalý.
Nenajdete dům, kde nebudete muset nad něčím přimhouřit oči.
Kéž by u mě doma byla plíseň to nejhorší.
Mám krysy.
Já vím, Lorno.
Řekla jsem jim, že stopové množství je nic.
Víš co? Nemám, co k tomu dodat.
Nemůžu za to, že jsou to srabi, co chrání své nenarozené dítě.
Ahoj.
Co to sakra…
Jdi do hajzlu, Steve.
ZA HRANICE TĚLA: CESTA DUŠE
ŠANCE SPOLEČNĚ PROZKOUMAT MOŽNOSTI
Dostaň mě odsud.
Mami, uklidni se, ano? Prosím…
Nemůžeš mě tu držet.
Chci domů.
Já vím, ale sama už bydlet nemůžeš.
A tady je to moc hezké. Čekačka je tu skoro rok.
Když se ti tu tak líbí, tak tu buď ty.
Bylo by mi líto, kdybyste odešla, Flo.
S vámi nemluvím.
Jo, ale máte dost zvučný hlas.
- Má kuráž. - Jo.
Došlo mi, že jsem vám neřekla, že učím malování.
Úterý a čtvrtek v devět.
To by se ti mohlo líbit. To zní super.
„Super“.
To je vaše dílo?
Ne, moře moc nedělám.
To je dobře, protože to je děs.
Je kritička umění.
Máte pravdu. Má dobré oko.
Co to sakra je?
- Jo. - Kdo to maloval?
Vyhodím to.
- Počkejte. Prostě to sundáte? - Jo.
Nelíbí se vám? Pryč.
- Nelíbil se ti, mami. - Jo.
Bůhví, co s tím udělám. Neznám hranice. Jsem cvok.
Nevadí, že? Nechcete ho.
Jen ať jde pryč.
Hej!
- Moc děkuju. Jsem vám vděčná. - Jo.
A omlouvám se.
Máma je ostrá.
Není tak hrozná.
- Není to vaše máma. - Ne.
Moje máma je na drogách. Takže tak.
Touché.
Spousta klientů to tu nejdřív nesnáší, ale pak se jim tu líbí.
- Ale rodiny to mají těžké. - Jo.
Dáte si něco?
Kafe,
pudink…
nebo trávu?
- A vida. - Jo.
- Čekala jsem, kdy se podělíte. - V to jsem doufala.
Proč?
Cos to udělala?
JUDY: JENOM SE HLÁSÍM
JAK SE ZBAVIT MRTVOLY
Sakra!
Proč se snažíte zbavit mrtvoly?
Bože, Shandy.
Ne, nesnažím se… zbavit mrtvoly.
To se vyplnilo automaticky.
- Chci se zbavit mrazáku. - Jasně.
Proč jsi tady?
- Na návštěvě. Henry je na WC. - Dobře.
Zapomněla jsem, že je to dneska.
Já bych se mrtvoly zbavila v Angeleském lese.
- Cože? - Gangy tam vozí mrtvý.
Prý je tam víc těl než stromů.
Shandy, jak…
Proč to víš?
Psali to na dark webu. Je to dobrý zdroj.
Teda, ty máš opravdu…
bohatý vnitřní svět, co?
- Co že dělá tatínek? - Žije mimo civilizaci.
To bylo ono.
Hej, nejdem plavat?
Jsem spíš domácí dítě.
Tak co třeba karaoke? Zpíváš ráda?
Žere kudlanka svého partnera?
- Žere. - Jo.
Bezva. Jdeme.
Proboha.
Dark web. Jsem blbá.
JAK NAJÍT DARK WEB
A ZBAVIT SE MRTVOLY
Bože, kde to žiju…
Tak jo. Dark web.
Dark… web.
Upřímně, myslela jsem, že to dobré dcery dělají,
ale bylo to drsný.
Páni, takže žila u tebe?
Jo, rok.
Byla to naprostá pohroma.
Byly jsme na kordy.
Je úžasné, žes to zkusila.
Většina to nezkusí.
Jsme Kubánci. Tak to u nás chodí.
To mi nedošlo.
Ale pak…
si zlomila krček, když jsem byla v práci.
Tak ji nemůžu nechat samotnou.
Mrzí mě, že je tu nešťastná.
No tak. Ta je nešťastná všude.
Jako by na radost rezignovala, když umřel táta.
Promiň, tohle není zrovna pokec u cigárka.
Někdy nechceš pokec u cigárka. Někdy chceš…
Depresivní tlachy?
Já jsem na smutné rozhovory dělaná.
Ani nevíš jak.
Upřímně…
je to na houby.
Máma bývala tak v pohodě.
Byla vtipná
a plná života.
Po tátově smrti se prostě…
uzavřela.
Jako by cítila vinu, když byla šťastná,
jako by to byla zrada.
Tomu rozumím.
Já ne. Přijde mi to sobecké.
Vážně?
No tak,
všichni jednou umřeme.
To je život. Tak to chodí.
Ale svět jde dál a…
ostatní tě potřebují.
Jako bys měla na výběr,
buď se potopit s lodí,
nebo sakra sednout na člun a vydržet, ne?
Jo. Jasně.
Páni.
Jo.
To máš jako v Titanicu,
chceš být Leo,
nebo ta stará dáma, co žije věčně?
No…
rozhodně ta stará dáma, ale nevím, jestli žije věčně.
Ne?
Ne. Její srdce bude bít dál,
a dál, a dál, ale…
Tělo jistě jednou vypoví.
Teda, jako dítě jsem ten film fakt nepochopila.
Co budeme dělat?
Mami?
- Kde je burákové máslo? - Co tu děláte? Bylo zamčeno.
Nebylo.
Na co ty chňapky?
Musíte hned pryč.
Proč?
Není to bezpečné.
- Proč? - Máme krysy. Přestaň se vyptávat.
Musíte pryč.
Odkdy je máme?
Věděls, že krysí zuby rostou…
Už odsud sakra vypadněte!
Promiň.
Promiň, zlato. Promiň mi ten křik.
Jsem…
teď jen trochu ve stresu.
Co jste chtěli?
Burákové máslo?
- Ne. - Mám vám udělat svačinku?
- Ne? - Ne.
Kouknem, jestli je doma Cooper. Třeba už mu skončil cheder.
Můžu vám pomoct?
Kdybych chtěla… Kdybych…
potřebovala rozpustit…
Něco ucpalo trubky?
Jo, něco se ucpalo.
Louh rozpustí všechno, i kůži.
Bude to chtít rukavice a masku. Pro jistotu.
- Dobře. - A nešetřete na tom.
Ne, jen to nejlepší.
- Tenhle je nejlepší? - Jo, tenhle.
Ten je taky skvělý.
Dobře, takže…
- Ucpalo se to hodně. - Jo.
- Děkuju. - Není zač. Hezký den.
Asi vlasy.
Asi jen obří chomáč vlasů, ale nemám to ráda.
- Držím palce. - Dík!
- Ahoj, Jen. - Do hajzlu.
- Je ti něco? - Fuj, vyděsilas mě.
- Co to tu smrdí? - Uklízím.
Nechoď tam!
Ne, Judy, ne.
- Bože můj. - Ne.
- Co to děláš? - Nic. Judy…
- Bože! - Poslouchej…
- Otevři mrazák. - Byla to krysa.
- Chci ho vidět. - Nechceš.
Byla to krysa.
Nechceš ho vidět.
- Věř mi. - Tobě?
Jak ti můžu věřit, nahoře v té…
Je tady, jasný?
Je tu. Jen jsem…
něco zkoušela, protože máš pravdu, tohle nedokážu.
Nedokážu to. Musí z domu. Musí pryč.
A co „až budou kluci na vysoké“?
Víš, jak je to dlouho? Henrymu je deset!
Vím, je to nesmyslně dlouho.
Proto ti jdu říct, že udělám, co chceš.
Ale jestli chceš tohle,
- tak to neudělám. - Ne, to nechci!
Nevím, co chci!
Nevím, co dělat. Jsem kurva úplně mimo.
Přišel sem Henry.
Mrazák byl otevřený a málem…
Bože!
- Co když něco viděl? - Klid.
Víš co? Neviděl.
- Jsi v pohodě. - Nejsem.
Nejsem. Nevím, co s tím.
To já taky ne.
- Ale dokázalas to. - Co?
To… Žilas tu se mnou po Tedovi a dělala, že je všechno v pořádku.
Zlato, nic nebylo v pořádku.
Bylo to strašné.
Bylo to hrozné. Nezvládala jsem to. Musela jsem říct pravdu.
Jsi zlá mrcha.
Proč?
Judy…
Judy, musím ti něco…
musím ti něco…
Co to sakra je?
Kurva drát!
- Jsi v pořádku? - Kurva, nic mi není.
Asi to vypadlo v celém bloku.
Super, nejteplejší den v roce.
Panebože. Judy!
Mrazák.
Mohl by roztát.
- Musíme ho dostat ven. - Jak?
Christopher.
Ahoj.
Jo, tady taky.
Vážně?
Výpadek v půlce okresu.
Jo, díky. Zavoláme, kdyby něco.
Taky volej.
Fajn, protože teď nemám kapacitu pomáhat jiným.
Tak jo, čau.
Sakra.
Hej!
Vylekala jsem vás?
To teda jo.
- Šikulka. - Kde je Henry?
Tady jsem.
- Dobře. - Hele.
Jsem neviditelná.
- Úžasný, Shandy. - Já taky.
Rozkošné.
Možná mám nový plán.
- Jsi si jistá, že… - Ne.
Vůbec ne.
Počkej, nechtělas předtím něco říct?
Myslíš?
Zrovna když vypadl proud.
Jo…
Chtěla jsem ti říct, že ti odpouštím.
Měla bys to vědět.
ANGELESKÝ NÁRODNÍ LES
Překlad titulků: Barbora Vrbová