PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Chcete se k něčemu přiznat?
Jak vůbec víte, kde bydlím?
Jednou jsem sem vezla Judy, když…
ne…
- To s tím nesouvisí. - Dobře.
Bože. Co se to děje?
Jste v pořádku?
Promiňte. Je to neprofesionální.
Ne, to je v pořádku. Je to…
Proč pláčete?
- Nechci to rozebírat. - Dobře.
Michelle odešla.
Odstěhovala se.
Teda. To mě moc mrzí.
To jsem nenačasovala nejlíp.
Jako jo, fajn,
asi jsem pořád doufala, že se k sobě vrátíme.
Jo.
Ona si myslí, že jsem až moc propadla práci,
že v lidech vidím jen to nejhorší.
Určitě to tak není.
Myslíte, že já chci bejt furt policajtka?
Myslíte, že mě baví, že se mě lidi bojí?
„Tu na herní večírek nepozveme. Zatkne nás za hulení trávy.“
- To už ani není nelegální. - Špatnej příklad.
Je fakt těžký vypnout, když celej den řešíte zločince.
Jasně.
Omlouvám se.
Ne, to nic.
- Promiňte. - Nikam nespěcháme.
Jo. Promiňte.
Fajn.
Tak jo.
Co jste chtěla?
To já zabila Steva Wooda.
Kriste Pane Bože.
Nevím, kde začít. Ale vím, že to musí skončit.
Ty si myslíš, že jsi původce všech problémů, ale…
byly tu dávno před naším seznámením.
A za to setkání jsem moc ráda.
Jsi nejlepší kamarádka, co jsem kdy měla, nejlepší člověk, co znám.
Jsi lepší máma pro Charlieho a Henryho, než kdy budu já.
Asi to nejsou děti, o jakých jsi snila, ale…
snad se vejdou do tvého velkého srdce a postaráš se o ně jako jejich opatrovník.
Promiň, že jsem ti lhala.
Promiň, že jsem tě zradila.
Že jsem ti nedokázala dřív odpustit Teda.
Ale i když si to nemyslíš, zaplatila jsi za to.
A já teď musím taky.
To vypadá slibně.
Je to ještě daleko?
Asi jsme blízko.
Fajn. Je to tudy.
Dobré ráno!
Dobré ráno.
Krásný den, co?
- Jo. - Parádní.
Pojď, Daisy.
- Užijte si to! - Díky.
- Fajn. - Moment.
- Zopakujte mi to. - Jo.
- Pan Wood přišel k vám, naštvaný. - Hodně.
Já ho žádala, ať odejde, ale nešel.
Děti byly nahoře, bála jsem se…
Prostě… Řekl něco, co mě rozhodilo.
Nevím, co to do mě vjelo,
a najednou…
byl…
Mít tě za ženu, taky bych se chtěl zabít, ty blbá píčo!
Cos to udělala?
Mrtvý.
Jo.
Proč vůbec byl u vás doma?
Sháněl Judy.
Dobré ráno.
Ahoj!
Tys udělala lívance?
Jasně!
S čokoládovými pecičkami, tvé oblíbené.
Děkuju.
Přijde máma?
Není tady.
Kde je?
Asi šla běhat.
Jo, asi jo.
Kdo má hlad?
Já.
Na. Radši se do toho pusť.
Než vystydnou.
Ty si nedáš?
Dám.
Bezva.
Hned se vrátím.
Judy, ahoj!
Ahoj, Karen.
- Ranní jogging? - Jasně.
Já taky!
Nevím, jestli to víš, ale…
- S Jeffem jdeme od sebe. - Jo, mrzí mě to.
Pracuju na postavě, než se vrhnu na seznamky.
- Neblbni, vypadáš skvěle. - Díky.
Kdybys hledala parťačku na běh, můžeme dát Google…
Tak nic, neřeš to.
Máš vlastní tempo. Respektuju to.
Ráda jsem pokecala!
Moment, zpomalte.
Říkáte, že jste vláčela jeho tělo lesem sama?
Jo. Byla jsem tanečnice.
- Silný střed těla. - Jasně.
Podívejte.
Vím, že máte fotku Charlieho ve Stevově autě.
To auto si vzal z mého skladu.
Je to puberťák s nedovyvinutým čelním lalokem,
viděl něco, co chtěl, tak si to vzal.
Je to idiot.
Ale ne vrah.
Víte co?
Tady to vypadá povědomě.
Točíme se totiž v kruhu.
Moment. Fakt? Jste si jistá?
Ne. A vy?
Ne.
Vím, že tu někde je…
Počkat, je to…
Ne. Sakra.
Už jsme tu dlouho.
Jdeme do auta, než tu zmizí i naše těla.
Počkejte!
Ahoj.
Kde je máma? Včera večer se nevrátila domů.
Je v pořádku?
Jo.
- Ne. - Judy!
- Nevím. - Judy!
Řekni mi pravdu.
Je v nebezpečí?
- O čem to mluvíš? - Nevím.
Řekla, že se Steve zapletl s nebezpečnými lidmi, a tohle měl v autě.
Bál jsem se jí to dát.
Co to je?
Nevím. Spousta věcí.
Snažil jsem se přečíst tu flashku, ale je to divným jazykem.
- Asi hebrejsky, nebo… - Řecky?
Tak něco.
Dobře.
Díky,
žes mi to dal. Jednal jsi velmi zodpovědně.
Jsem na tebe hrdá.
Dejte mi 20 minut.
- Hodinu max. - Ne.
Najdu ho, prosím.
Charlie s tím nemá nic společného.
A co Judy Haleová? Má s tím něco společného?
O fotce Charlieho vám jistě řekla ona.
Máte říct, že jste to udělala sama?
- Zas vypsala šek? - Co?
Ne.
Judy je na mizině a nikdy by… Je to anděl na Zemi.
Udělala jsem to já, sama.
Judy je úplně nevinná.
Bože, co na tý ženský je?
Cože?
Jako by očarovala každýho, koho potká.
Poví vám, že vám přejela manžela, a stejně jste z ní úplně naměkko.
Vysvětlete mi, jak je to možné,
protože mně to teda smysl nedává.
Vím, jak to zní.
Chtěla jsem Judy nenávidět. Opravdu. Ale nejde to.
To je jak nenávidět miminko.
Nejde to.
- Proč? - Nevím. Prostě…
Vidí v lidech to dobré.
I když to tam není.
POLICIE LAGUNA BEACH
Ahoj.
Mám informace k případu Steva Wooda.
- Máme anonymní linku. - Jo, vím.
Ale musíš mi slíbit, že když ti to dám, pomůžeš Jen.
Pomůžu s čím?
Pomůžeš…
- Počkat, ona tu nebyla? - Ne. Proč potřebuje pomoc?
Chci říct,
kdyby se náhodou dostala do situace, kdy by pomoc potřebovala,
chci se ujistit, že jí pomůžeš.
Dobře.
Tohle je Steva.
Náhodou jsem na to narazila.
Náhodou narazila?
Asi nechtěl, aby to někdo našel.
Víš…
slyšel jsem o těch vzkazech, co ti nechal.
Jo?
- Cos slyšel? - Nic, co by mě překvapilo.
Ačkoli…
mi vrtá hlavou, proč jsi s ním chtěla zůstat.
To mi taky vrtá hlavou.
Možná mi přišlo, že si to zasloužím.
Tohle si nezaslouží nikdo.
- Díky. - Jo.
Pustila jsem si to, jestli tam něco je.
Přehraj si to v soukromí.
Kde to neuslyší šéf.
Dobře.
A sakra.
Sakra.
Bože.
Bože, děti jsou vzhůru.
Mám povoleno… Smím si zavolat?
- Jistě. - Díky.
Sakra.
Až vyjedeme z lesa, bude lepší signál.
To je jedno.
Jak jim to…
Jak jim tohle vysvětlím?
Vím, že musím, ale…
Už tak jim osud pěkně zavařil s tátou a…
Jedinej úkol…
Měla jsem jako matka jedinej úkol, a posrala to.
Řekla jste, že vám vyhrožoval?
Žádala jste ho, ať odejde. Byl známý násilným chováním.
To bude mít u soudu váhu.
Jo, no…
Stevova rodina má po městě konexe.
Vím o tom.
Jsem si jistá, že…
se nikdo neslituje nad hysterkou, co ho napadla.
To nemůžete vědět.
Ale vím, že moje děti přijdou o mámu.
A vím, jak mě zničilo, když jsem ji ztratila já.
Kdy vám umřela máma?
Když mi bylo 19.
Na rakovinu prsu.
Já taky přišla o mámu brzy.
Byla nemocná?
Zavraždili ji.
Bože.
Chtěla mě ochránit před otčímem.
To musela být dobrá máma.
Byla.
Stýská se mi každý den.
Mně taky.
Každý den.
Signál je zpátky.
Dobře.
Takže…
Co bude teď?
NICK PRAGER: MÁME HO
Takže. Musíme zpátky na stanici.
Dobře.
Sepíše se výpověď, můžete mít právníka
a oficiálně vás obviní.
Dobře.
- To je běžný postup. - Jasně.
Ale vy pojedete domů.
A už nikdy nepromluvíme o tom, co jsme tu nenašly.
Cože?
Nebyly jsme tu.
Počkejte, já tomu…
asi tomu nerozumím.
Prostě…
Teď nechci být policajtka.
Chci být člověk.
A spravedlnost si někdy najde vlastní cestu.
Vraťte se za dětmi.
Řekněte jim, že je máte ráda.
Jednou jim to bude chybět.
Panebože.
Děkuju.
Judy,
máma pořád ještě běhá?
Ne.
- Snad je v pořádku. - Co to je?
Můžete se posadit?
Proč?
Musím vám říct něco opravdu důležitého.
Vaše máma vás má moc a moc ráda.
A sakra.
I já vás mám moc a moc ráda.
Jo, my tebe taky.
Díky.
A…
Musíte vědět, že ať se stane cokoliv, budete v pořádku.
Jo?
Dobře.
- Vaše máma… - Čau.
- právě vchází do dveří. - Mami!
Bože.
Takový pozdrav jsem nečekala.
- Jsi v pořádku? - Jo, jsem.
Jsem. A ty?
Jo.
- Ahoj, mami. - Zlato. Mám tě tak ráda.
- Mám vás oba tak moc ráda. - My víme.
Tak jo.
Poslyšte…
Musím vysvětlit ty dopisy.
Ne, nemusíš.
Dopisy?
Já jsem ne…
- Ne? - Ne.
Dobře.
O čem to sakra mluvíte?
O…
- …překvapení. - …pení.
Blíží se tvoje narozeniny.
Takže bude malé překvapení, malé…
Nechápu to.
Já byla u toho a nemám ani páru, co se stalo.
- Nechala tě jít? - Jo.
- Co? - Já jsem…
Nemohla jsem ho najít…
Vyryla jsem na strom nad ním srdíčko, ať víme, kde je.
Před dvěma hodinami by se to šiklo.
Nečekala jsem, že jdeš tam, ale do vězení.
Tam jsem taky měla skončit.
Možná tam nejsi z nějakého důvodu.
Jako že vyléčím rakovinu?
Možná.
Když se budeš hodně snažit.
Nemůžu uvěřit, že tu sedíš.
Jak se na mě můžeš dívat?
Moc se omlouvám.
Judy, je mi líto, že jsem ti lhala
a nechala tě nést vinu.
To je úplně příšerný.
To je.
Nezasloužila sis to.
To ne.
Já být tebou,
tak vstanu, odejdu a už nikdy…
se mnou nepromluvím.
Odpouštím ti.
Cože?
- Odpouštím… - Mlč.
Ne, ty mlč.
Už nechci dál trpět.
Jsem unavená.
Ze smutku a trápení.
Dobře.
A nenávistí k tobě…
bych trestala sama sebe.
- Takže… - To nedělej.
Ty to nedělej.
Copak to jde?
Musíš nějaký způsob najít.
Musíš si odpustit.
- Fuj. - Vím, hrozný.
Ale myslím, žes dostala druhou šanci.
My obě.
Jo.
Určitě taky mám na čem pracovat.
Jo.
To byla rychlá reakce.
Poslouchám.
Nauč se říkat „ne“.
Já vím.
- Odporný, já vím. - Je to těžký.
Bože.
Vím, je brzo, ale…
nedáme si drink?
Už mám začít říkat „ne“?
Až zítra.
Uf, bála jsem se, že mě zkoušíš.
Pak jo.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Začínám si uvědomovat…
že jsem nikdy pořádně neoplakala smrt mámy.
Zlato.
Díky.
Bylo mi 19, když zemřela a…
A tehdy…
se mi ulevilo. Víte?
Byla nemocná skoro celý můj život.
Bylo mi asi devět,
když onemocněla poprvé. A…
chvíli byla v pořádku…
pak se rakovina vracela a…
a já se na ni zlobila.
Pokaždé. Jako by…
za to mohla, jako by si to vybrala.
A pak…
když už její tělo nezvládlo bojovat,
byla jsem na ni naštvaná, že nebojuje.
A od té doby jsem kvůli tomu…
naštvaná na sebe.
To je drsný.
Díky, Lindo.
Jsem rád, že jsi zpátky, Jen.
Já taky.
Pane jo.
Díky, Yolando.
Nevěděla jsem, jestli přijdeš.
A nechtěla si dělat naděje.
To je legrační.
Proč?
Jako malá jsem se cítila stejně, když jsi zmizela.
Aha.
A je to tady.
- To ne. - Zní to tak.
Ne. Chci s tebou začít znova s čistým štítem.
Nechci, aby ses cítila špatně.
Bylo prostě těžké, nevědět,
kde jsi nebo jak na tom budeš, až se vrátíš.
Jasně.
Promiň.
Pro mě to taky bylo těžký.
Jasně.
Bylas náročný mimino.
Vůbec jsi nespala.
Furt brečela.
Dožadovala se pozornosti.
Sama jsem byla ještě dítě. Nezvládala jsem to.
Proto jsem to začala brát.
Dítě z tebe neudělá narkomana.
Jistěže ne. To neříkám.
Furt stejně citlivá, co?
Jo, furt mám city.
Vždycky jsi měla dobré srdce.
Říkala jsem Paule,
své kamarádce tady…
jaká jsi hodná holka.
Že mi pomůžeš najít právníka, abych se dostala ven.
Zkoušela jsem sehnat peníze, ale nešlo to.
To je blbý.
Promiň.
Peníze neřeš.
Víš, co by mi pomohlo víc?
Kdybys napsala komisi pro podmínečné propuštění,
že jsem se změnila,
že jsem lepší. A tak dále.
Prý by to od tebe mělo velkou váhu.
Uděláš to pro mě, Judy Anne?
Ne.
Proč ne?
Nezměnila ses.
Daisy?
Daisy, kde jsi, holka?
Hej!
Něco jsi našla?
Hledáš kostičku?
Daisy, co tam máš?
- Vy? - Slečno Haleová.
Něco pro vás mám.
Co?
Děkuju. Kde byly?
V policejním skladu. Nic složitého.
Moc pro mě znamenají.
Vážně.
Berte to jako poděkování.
Ta taška pana Wooda, na kterou jste náhodou narazila, nám moc pomohla.
- Slyšela jste ty nahrávky? - To nemůžu probírat.
- A hlas Howarda Hastingse? - Slečno.
Bude mít průšvih?
Stačí říct, že Hastings už nebude šéfovat policii.
- Jde do vazby? - Ne.
Do vězení.
Spolu s pár řeckými přáteli.
Pane jo.
Jsme dobrý!
Společně jsme ho sesadily!
Nashle, slečno Haleová.
Detektive, počkejte.
Jen jsem chtěla říct,
že jste opravdu výjimečný člověk.
Upřímně doufám, že už se neuvidíme.
Vy jste to tak nemyslela.
Ahoj.
Promiň.
Vyměním rám.
To mě poser!
- Já říkala, že mají hodnotu. - Ježíši!
Co s tím budeš dělat? Do banky s tím nemůžeš.
Nechci to dát do banky.
Asi vám nerozumím.
- Chci vás vyplatit. - To je termín.
Jo, termín.
Mělo by to pokrýt to, cos nám dala na zálohu, plus úroky.
Snažíš se mě vyplatit z domu, nebo z rodiny, Jennifer?
Z domu, Lorno.
Klid, prosím.
Podívej, jsi jediná babička kluků.
A já jsem…
- Teď to přijde. - Dáš to.
…za to vděčná.
Teď mě vážně děsíš.
Poslyš,
už k tobě nechci cítit zášť, Lorno.
Je to vyčerpávající.
Proto už…
pro tebe nemůžu pracovat.
Proto?
Nebo proto, že ti do klína spadla nemovitost za 20 milionů?
Vlastně ti, Lorno, chci zakázku od Woodů přenechat.
Jako dar na rozloučenou.
Plánuješ se zabít? Co se děje?
- Ne, jsem v pohodě. - Je v pohodě. Že jo?
- Jsem. - Jo.
Jen mi prosím slib, že se postaráš o paní Woodovou.
Ona…
potřebuje kamarádku, která chápe, čím si prochází.
Jistě.
Budete si rozumět.
Za provizi z 20 milionů vyjdu s každým.
To je…
Těžko uvěřit, že už to nebude náš domov. Čekala jsem, že tu zemřu.
Já zapomněla. Ptala se na tebe tvá milá kamarádka makléřka.
Vážně?
Měl bys ji navštívit, dokud jsi tu.
Jen doufám, že nás Stevie v novém domě najde.
No…
může zavolat, ne?
Asi ano.
Proč nevolá?
Nevím, mami.
Haló?
Našli?
Jsou si jistí?
Díky, že jste nám dali vědět.
Kdo volal, Benji?
Kamarádka makléřka.
Skočím pro zmrzlinu.
Ať ji tu máme.
Dobrý nápad.
Abys měl na potom.
Judy?
Musíš to hulení líp schovávat.
Charlie se zblázní radostí.
Tos vážně nemusela.
- Chtěla jsem mu něco dát. - Já vím.
Taky se musíme odměnit.
To jo!
- Už je to rok. - Ten teda byl.
Panebože.
Chci… někam pryč.
- Jo! - Chceš pryč?
- Na dovču? - Jo.
Jo.
Představuju si nějaký sexy místečko u oceánu.
- Copacabana, horko a žár. - Fuj.
Víš, co myslím.
Spíš Bora Bora, piña colada…
- Pohoda, klídek a tabáček? - Judy.
- Jasná zpráva. - Judy.
- Napořád. - Ne.
- Čekej tiše? - Ne.
- Jen povídej? - Ne.
Je náruživá?
- Je nafrněná? - Už stop!
Ty stop. Stůj!
Co? Sakra!
Panebože.
Tvoje práce.
Moje práce.
- Tvoje stopka! - Jo.
Je tu díky tobě.
Jsi úplná hrdinka!
- Ne. - Jo!
- Ne. - Asi někomu zachráníš život.
Nenechme se unést, je to jen stopka.
Ale já…
se unést nechám, když budu chtít…
Jen!
Jen.
Kurva.
Jen.
Jen, prober se.
Bože, jsi v pořádku?
Co se stalo?
Někdo do nás vrazil.
A sakra.
Překlad titulků: Barbora Vrbová