‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫את רוצה להודות במשהו?‬
‫רגע, איך ידעת איפה אני גרה?‬
‫הקפצתי את ג׳ודי הנה בערב אחד,‬
‫כשהיא…‬
‫לא…‬
‫זה בקשר למשהו אחר.‬ ‫-טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫מה קורה פה?‬
‫את בסדר?‬
‫סליחה. זה לא מקצועי.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫את בסדר. זה…‬
‫למה את בוכה?‬
‫אני לא רוצה להיכנס לזה.‬ ‫-טוב.‬
‫מישל עזבה!‬
‫היא עזבה את הבית.‬
‫וואו. אני נורא מצטערת.‬
‫עיתוי גרוע שלי.‬
‫כן, טוב…‬
‫אני מניחה שאולי פשוט נאחזתי בתקווה‬
‫שנחזור להיות ביחד.‬
‫כן…‬
‫לא, היא פשוט חושבת‬ ‫שאיבדתי את עצמי בעבודה שלי.‬
‫שאני תמיד רואה את הצד השלילי באנשים.‬
‫אני בטוחה שזה לא נכון.‬
‫נראה לך שאני רוצה להיות שוטרת כל הזמן?‬
‫נראה לך שאני נהנית‬ ‫להיות זאת שאנשים מפחדים ממנה?‬
‫״לא נזמין אותה לערב המשחקים.‬ ‫היא תעצור את כולנו על עישון גראס.״‬
‫זאת כבר לא עבירה על החוק.‬ ‫-זאת דוגמה גרועה,‬
‫אבל נורא קשה להפסיק עם זה,‬ ‫אחרי שאני עובדת עם פושעים כל היום.‬
‫כן.‬
‫סליחה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-קחי את הזמן.‬
‫כן. סליחה.‬
‫טוב.‬
‫מה רצית להגיד?‬
‫אני הרגתי את סטיב ווד.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫״אני לא יודעת איפה להתחיל.‬ ‫אני רק יודעת שזה חייב להסתיים.‬
‫אני יודעת שאת חושבת‬ ‫שאת הסיבה שכל הבעיות שלנו התחילו, אבל…‬
‫הן היו קיימות הרבה לפני שהכרנו,‬
‫ואני כל כך שמחה שהכרנו.‬
‫את החברה הכי טובה שהכרתי בחיי.‬ ‫האדם הכי טוב שהכרתי בחיי.‬
‫את אימא טובה יותר להנרי וצ׳רלי‬ ‫ממה שאני אהיה אי־פעם.‬
‫אולי הם לא הילדים שחלמת עליהם, אבל…‬
‫אני מקווה שתמצאי דרך, בלב הרחב שלך,‬ ‫לטפל בהם ולהיות האפוטרופוסית החוקית שלהם.‬
‫אני מצטערת כל כך ששיקרתי לך.‬
‫אני מצטערת שבגדתי בך.‬
‫אני מצטערת שלקח לי כל כך הרבה זמן‬ ‫לסלוח לך על טד.‬
‫אבל גם אם את חושבת אחרת,‬
‫שילמת את המחיר.‬
‫עכשיו אני צריכה לעשות את אותו הדבר."‬
‫בערך פה.‬
‫כמה עוד?‬
‫נראה לי שאנחנו קרובות.‬
‫טוב. זה כאן.‬
‫בוקר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫יום יפה, לא?‬
‫כן.‬ ‫-מקסים.‬
‫בואי, דייזי.‬
‫יום טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב.‬ ‫-רגע.‬
‫תסבירי לי שוב.‬ ‫-טוב.‬
‫מר ווד הגיע לבית שלך, כועס.‬ ‫-כן, מאוד.‬
‫וביקשתי ממנו שיעזוב, והוא סירב.‬
‫הילדים שלי היו למעלה. פחדתי שהוא…‬
‫בכל אופן, הוא אמר דברים שפגעו בי מאוד, ו…‬
‫לא יודעת, משהו בי פשוט…‬
‫השתלט, ופתאום…‬
‫הוא היה…‬
‫אם הייתי נשוי לך,‬ ‫גם אני הייתי רוצה להתאבד, חתיכת זונה!‬
‫מה עשית?‬
‫מת.‬
‫כן.‬
‫למה הוא בא אלייך מלכתחילה?‬
‫הוא חיפש את ג׳ודי.‬
‫היי, בוקר טוב.‬
‫היי.‬
‫יופי! הכנת פנקייק?‬
‫בהחלט!‬
‫עם שוקולד צ׳יפס, כמו שאתה אוהב.‬ ‫-תודה.‬
‫אימא יורדת?‬
‫היא לא פה.‬
‫איפה היא?‬
‫היא בטח יצאה לרוץ.‬
‫כן, סביר להניח.‬
‫מי רעב?‬
‫אני.‬
‫בבקשה.‬
‫אז בתאבון.‬
‫כל עוד זה חם.‬
‫את לא אוכלת?‬
‫כן.‬
‫מגניב.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫ג׳ודי, היי!‬
‫היי, קארן.‬
‫עושה ריצת בוקר?‬ ‫-בהחלט.‬
‫גם אני!‬
‫לא יודע אם שמעת, אבל…‬
‫ג׳ף ואני נפרדים.‬ ‫-כן, שמעתי. צר לי.‬
‫אני מכינה ״גוף נקמה״‬ ‫בשביל אפליקציות הדייטים.‬
‫עזבי, את נראית נהדר.‬
‫תודה.‬ ‫-בכיף.‬
‫היי, אם תרצי שותפה לריצות,‬ ‫נוכל לפתוח גוגל קלנדר…‬
‫סבבה, הכול טוב.‬
‫את זורמת בקצב שלך. אני מכבדת את זה.‬
‫היה כיף לדבר!‬
‫רגע, חכי.‬
‫את אומרת לי שגררת את הגופה שלו‬ ‫ביער הזה בלי עזרה?‬
‫כן. בגלל שהייתי רקדנית.‬
‫שרירי ליבה חזקים.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫טוב, תראי…‬
‫אני יודע שיש לך תמונה של צ׳רלי‬ ‫נוהג במכונית של סטיב,‬
‫טוב? אבל הוא הוציא את המכונית מהמחסן שלי.‬
‫הוא בן נוער, עם אונה מצחית לא מפותחת,‬
‫והוא ראה משהו שהוא רצה, ולקח אותו.‬
‫הוא אידיוט.‬
‫אבל הוא לא רוצח.‬
‫טוב, את יודעת מה?‬
‫כן… זה נראה לי מוכר מאוד.‬
‫בגלל שכבר עברנו בנקודה הזאת.‬
‫רגע, באמת? את בטוחה?‬
‫לא. ואת?‬
‫לא.‬
‫אני בטוחה שהוא כאן בסביבה, טוב?‬
‫רגע, זה…?‬
‫לא. לעזאזל.‬
‫די, זה נמשך מספיק זמן.‬
‫נחזור למכונית לפני‬ ‫שגם את הגופות שלנו לא ימצאו.‬
‫פרז, חכי.‬
‫היי.‬
‫איפה אימא שלי?‬ ‫אני יודע שהיא לא חזרה הביתה אתמול.‬
‫היא בסדר?‬
‫כן.‬
‫לא.‬ ‫-ג׳ודי…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בבקשה, גלי לי את האמת.‬
‫היא בסכנה?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫לא יודע.‬
‫היא אמרה לי שסטיב‬ ‫הסתבך עם אנשים מסוכנים,‬
‫ומצאתי את זה במכונית שלו.‬
‫פחדתי לתת לה את זה.‬
‫מה זה?‬
‫לא יודע. יש שם כל מיני דברים.‬
‫ניסיתי לקרוא את החומר בדיסקונקי,‬ ‫אבל הוא באיזו שפה מוזרה,‬
‫כמו עברית, או…‬ ‫-יוונית?‬
‫משהו כזה.‬
‫טוב.‬
‫תודה‬
‫שנתת לי את זה.‬
‫זה היה מעשה אחראי מאוד.‬
‫אני ממש גאה בך.‬
‫בבקשה, תני לי עוד 20 דקות.‬
‫שעה, גג.‬ ‫-לא.‬
‫פשוט… אני אמצא אותו, בבקשה.‬
‫לצ׳רלי לא היה שום קשר לזה. בסדר?‬
‫מה לגבי ג׳ודי הייל?‬
‫היה לה קשר לזה?‬
‫אני מניחה שהיא זו שסיפרה לך‬ ‫שיש לנו תמונה של צ׳רלי.‬
‫היא סחטה אותך כדי שתיקחי את האשמה על עצמך?‬
‫היא רשמה לך עוד צ׳ק?‬ ‫-מה? לא!‬
‫לא.‬
‫אין לג׳ודי כסף, ו…‬
‫היא בחיים לא הייתה…‬ ‫היא מלאך עלי אדמות.‬
‫עשיתי את זה לבדי.‬
‫ג׳ודי חפה מפשע. לגמרי.‬
‫אלוהים, מה יש באישה הזאת?‬
‫מה?‬
‫זה כאילו היא מטילה כישוף‬ ‫על כל מי שהיא פוגשת.‬
‫היא סיפרה לך שהיא דרסה את בעלך,‬
‫ובכל זאת, משום מה את חושבת‬ ‫שהיא איזו מציאה.‬
‫בבקשה תסבירי לי איך זה אפשרי,‬
‫כי מנקודת מבטי, אין בזה שום היגיון.‬
‫אני יודעת איך זה נשמע, טוב?‬
‫רציתי לשנוא את ג׳ודי, באמת, אבל…‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫זה כמו לשנוא תינוק או משהו.‬
‫פשוט אי אפשר.‬
‫למה?‬ ‫-לא יודעת, פשוט…‬
‫היא רואה את הטוב באנשים,‬
‫גם כשהוא לא קיים.‬
‫- משטרת לגונה ביץ׳ -‬
‫היי.‬
‫היי…‬
‫היי. יש לי מידע לחקירת סטיב ווד.‬
‫הקו הוא בעילום שם.‬ ‫-כן, שמעתי על זה.‬
‫אבל אני רוצה שתבטיח לי‬
‫שאם אתן לך את זה,‬ ‫תעשה הכול כדי לעזור לג׳ן.‬
‫לעזור לג׳ן במה?‬
‫לעזור לה…‬
‫מה, היא לא הייתה פה?‬
‫לא.‬ ‫-למה היא צריכה ממני עזרה?‬
‫כאילו…‬
‫רק למקרה שהיא תמצא את עצמה‬ ‫במצב שבו היא תצטרך עזרה,‬
‫אני רוצה לוודא שאתה תעזור לה.‬
‫טוב.‬
‫זה שייך לסטיב.‬
‫זה הגיע לידיי לאחרונה.‬
‫זה הגיע לידייך?‬
‫הוא לא רצה שימצאו את זה.‬
‫את יודעת…‬
‫שמעתי על ההודעות הקוליות שהוא השאיר לך.‬
‫באמת?‬
‫מה שמעת?‬ ‫-לא משהו שהפתיע אותי.‬
‫אם כי אני…‬
‫אני עדיין מנסה להבין‬ ‫למה שתרצי להישאר עם גבר כזה.‬
‫כן, גם אני מנסה להבין.‬
‫אולי חשבתי שכל אחת מקבלת מה שמגיע לה.‬
‫זה לא מגיע לאף אחת.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫הקשבתי למכשיר ההקלטה הזה,‬ ‫כדי לדעת אם יש בו משהו.‬
‫תשמיע את זה במקום פרטי.‬
‫שהמפכ״ל לא ישמע את עצמו.‬
‫טוב.‬
‫שיט!‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים, הילדים שלי ערים.‬
‫מותר לי…?‬
‫אני יכולה לטלפן?‬
‫בטח.‬ ‫-טוב, תודה.‬
‫שיט.‬
‫הקליטה תשתפר כשנצא מהיערות.‬
‫זה לא משנה.‬
‫איך אני…‬
‫אסביר להם את זה?‬
‫אני יודעת שאני חייבת, אבל…‬
‫כבר היה להם כזה מזל רע‬ ‫עם אבא שלהם, ו…‬
‫משימה אחת.‬
‫הייתה לי משימה אחת בתור אימא שלהם,‬ ‫ונכשלתי.‬
‫אמרת שהוא איים עלייך.‬
‫אמרת שביקשת ממנו שיעזוב.‬ ‫יש לו רקע של התנהגות מתעללת.‬
‫יתחשבו בזה בבית המשפט.‬
‫כן, טוב…‬
‫למשפחה של סטיב יש הרבה קשרים בעיר.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אני די בטוחה ש…‬
‫אף אחד לא ירחם‬ ‫על האישה הזועמת שתקפה אותו.‬
‫את לא יודעת את זה.‬
‫אני יודעת שהילדים שלי יאבדו את אימא שלהם.‬
‫ואני יודעת איך זה דפק אותי‬ ‫כשאיבדתי את שלי.‬
‫מתי אימא שלך נפטרה?‬
‫כשהייתי בת 19.‬
‫מסרטן השד.‬
‫גם אני איבדתי אימא בגיל צעיר.‬
‫היא חלתה?‬
‫היא נרצחה.‬
‫אלוהים.‬
‫היא ניסתה להגן עליי מפני אבי החורג.‬
‫היא נשמעת כמו אימא טובה.‬
‫היא הייתה.‬
‫אני מתגעגעת אליה בכל יום.‬
‫גם אני.‬
‫כל יום.‬
‫יש קליטה.‬
‫טוב.‬
‫אז…‬
‫מה עכשיו?‬
‫- ניק: תפסנו אותו! -‬
‫טוב…‬
‫נחזור לתחנה.‬
‫טוב.‬
‫תמסרי הצהרה,‬ ‫בנוכחות עורך דין אם תרצי,‬
‫ויוגש נגדך כתב אישום.‬
‫טוב.‬
‫זה הליך סטנדרטי.‬ ‫-כן.‬
‫אבל את תחזרי הביתה.‬
‫ולעולם לא נזכיר שוב‬ ‫את מה שלא מצאנו כאן.‬
‫מה?‬
‫לא היינו פה.‬
‫רגע. סליחה, אני לא…‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אני פשוט…‬
‫אני לא רוצה להיות שוטרת כרגע.‬
‫אני רוצה להיות אדם.‬
‫ולפעמים הצדק פשוט…‬
‫מסתדר מעצמו.‬
‫אז תחזרי הביתה לילדים שלך.‬
‫תגידי להם שאת אוהבת אותם.‬
‫כי יום אחד, הם יתגעגעו לזה.‬
‫אלוהים…‬
‫תודה.‬
‫תודה!‬
‫ג׳ודי,‬
‫אימא שלי עדיין בריצה?‬
‫לא.‬
‫אני מקווה שהיא בסדר.‬ ‫-מה זה?‬
‫אתם יכולים לשבת רגע?‬
‫למה?‬
‫כי אני רוצה לדבר איתכם‬ ‫על משהו חשוב מאוד.‬
‫אימא שלכם אוהבת אתכם כל כך.‬
‫אוי. שיט.‬
‫ואני אוהבת אתכם כל כך.‬
‫כן, גם אנחנו אוהבים אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫ו…‬
‫אני רק רוצה שתדעו שמה שלא יקרה,‬
‫אתם תהיו בסדר.‬
‫טוב?‬
‫טוב.‬
‫אימא שלכם…‬
‫היי.‬
‫…נכנסת בדלת ברגע זה.‬
‫אימא!‬
‫אלוהים…‬
‫זו לא בדיוק… קבלת הפנים שציפיתי לה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן. ואתם?‬
‫כן.‬
‫היי, אימא.‬ ‫-היי, חמודי. אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת את שניכם כל כך.‬ ‫-אנחנו יודעים.‬
‫תקשיבו, אני…‬
‫אני רק רוצה להסביר את המכתבים.‬
‫לא. את לא.‬
‫איזה מכתבים?‬
‫אני לא…‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫יופי.‬
‫על מה לעזאזל אתן מדברות?‬
‫ה…‬
‫הפתעה.‬ ‫-ההפתעה.‬
‫כי בקרוב יש לך יום הולדת, אז יש…‬
‫הפתעות קטנות…‬
‫אני לא מבינה.‬
‫תאמיני לי, הייתי שם ואין לי מושג מה קרה.‬
‫היא פשוט שחררה אותך?‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬ ‫-כלומר…‬
‫לא הצלחתי למצוא אותו, אז…‬
‫גילפתי לב בעץ,‬ ‫איפה שהוא היה, כדי שנוכל למצוא אותו.‬
‫המידע הזה היה מועיל לפני שעתיים.‬
‫לא ידעתי שאת בדרך לשם.‬ ‫חשבתי שאת בדרך לכלא.‬
‫שם אני אמורה להיות.‬
‫אולי יש סיבה שאת לא שם.‬
‫מה, אני אמצא תרופה לסרטן או משהו?‬
‫אולי.‬
‫תצטרכי ממש להתרכז.‬
‫אני לא מאמינה שאת יושבת פה.‬
‫איך את מסוגלת להסתכל עליי בכלל?‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫ג׳ודי, אני כל כך מצטערת ששיקרתי לך,‬
‫ושנתתי לך להאשים את עצמך.‬
‫זה מעשה נוראי.‬
‫נכון.‬
‫וזה לא הגיע לך.‬
‫נכון.‬
‫במקומך, הייתי…‬
‫קמה והולכת מפה,‬
‫ולא מדברת איתי יותר לעולם.‬
‫אני סולחת לך.‬
‫מה?‬
‫אני סולחת לך.‬ ‫-תסתמי.‬
‫לא, תסתמי את.‬
‫אני לא רוצה לסחוב איתי עוד כאב.‬
‫נמאס לי‬
‫להרגיש עצובה ופגועה.‬
‫טוב.‬
‫ואם אהיה מרירה כלפייך…‬
‫אני רק אעניש את עצמי.‬
‫אז…‬ ‫-אני לא רוצה שתעשי את זה.‬
‫אני לא רוצה שאת תעשי את זה.‬
‫איך אוכל שלא?‬
‫אני חושבת שתצטרכי למצוא דרך.‬
‫את צריכה לסלוח לעצמך.‬
‫איחס.‬ ‫-כן, אני יודעת. זה דוחה.‬
‫אבל אני חושבת שקיבלת הזדמנות שנייה.‬
‫שתינו קיבלנו.‬
‫כן.‬
‫גם לי בטח יש דברים שאני צריכה לעבוד עליהם.‬ ‫-כן…‬
‫הגבת מהר.‬
‫אני פתוחה.‬
‫את חייבת להגיד ״לא״ יותר.‬
‫אני יודעת.‬
‫זה מגעיל.‬ ‫-זה קשה!‬
‫אלוהים…‬
‫אני יודעת שמוקדם, אבל…‬
‫אפשר להתחיל לשתות?‬
‫אני צריכה להתחיל להגיד ״לא״ עכשיו?‬
‫את יכולה להתחיל מחר.‬ ‫-יופי. חשבתי שזה מבחן.‬
‫אז כן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫אני מתחילה להבין שאני…‬
‫מעולם לא התאבלתי באמת‬ ‫על מותה של אימא שלי.‬
‫חמודה שלי…‬
‫תודה.‬
‫הייתי בת 19 כשהיא מתה, ו…‬
‫בזמנו, אני…‬
‫הרגשתי הקלה. אתם יודעים?‬
‫היא הייתה חולה במשך רוב חיי.‬
‫נדמה לי שהייתי בת תשע‬
‫כשהיא אובחנה לראשונה, ו…‬
‫היא הייתה מבריאה, ו…‬
‫אז הסרטן היה חוזר, ו…‬
‫וכעסתי…‬
‫עליה, בכל פעם. כאילו…‬
‫זה משהו שהיא עשתה,‬ ‫כאילו היא בחרה בזה.‬
‫ואז…‬
‫כשהגוף שלה לא היה מסוגל להילחם יותר,‬
‫כעסתי עליה בגלל זה.‬
‫ואני חושבת שכעסתי על עצמי‬
‫בגלל זה, מאז.‬
‫זה קשה.‬
‫תודה, לינדה.‬
‫אני שמח שהחלטת לחזור, ג׳ן.‬
‫גם אני.‬
‫תודה, יולנדה.‬
‫לא ידעתי אם תחזרי.‬
‫לא רציתי לטפח תקוות.‬
‫זה מצחיק.‬
‫למה זה מצחיק?‬
‫כי ככה הרגשתי כשהייתי קטנה,‬
‫כשהיית נעלמת.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו מדברות על זה.‬
‫אנחנו לא מדברות על זה.‬ ‫-נראה שכן.‬
‫לא. אני רק רוצה לפתוח דף חדש איתך.‬
‫אני לא רוצה שתרגישי רע, אימא.‬
‫פשוט היה קשה לא לדעת‬
‫איפה את, או באיזה מצב תהיי כשתחזרי הביתה.‬
‫טוב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אבל גם לי היה קשה.‬
‫טוב.‬
‫היית תינוקת קשה.‬
‫לא ישנת אף פעם,‬
‫בכית כל הזמן…‬
‫ממש תלותית.‬
‫הייתי ילדה בעצמי. לא עמדתי בזה.‬
‫לכן התחלתי להשתמש.‬
‫תינוקת לא הופכת אדם לנרקומן.‬
‫בטח שלא! זה לא מה שאני אומרת.‬
‫עדיין ממש רגישה, מה?‬
‫כן, עדיין יש לי רגשות.‬
‫תמיד היה לך לב טוב.‬
‫את יודעת, סיפרתי לפולה,‬
‫היא החברה שלי כאן…‬
‫איזו ילדה טובה את.‬
‫שתעזרי לי למצוא עורך דין ולצאת מפה.‬
‫ניסיתי להשיג את הכסף, אימא,‬ ‫אבל לא הצלחתי.‬
‫חבל.‬
‫מצטערת.‬
‫לא חשוב הכסף.‬ ‫את יודעת מה יכול לעזור לי יותר?‬
‫אם תכתבי מכתב לוועדת השחרורים‬
‫ותגידי שהשתניתי.‬
‫שהשתפרתי. את יודעת, כל זה.‬
‫הם אמרו שיהיה לזה משקל גדול.‬
‫תעשי את זה למעני, ג׳ודי אן?‬
‫לא.‬
‫למה?‬
‫לא השתנית.‬
‫דייזי?‬
‫דייזי, איפה את?‬
‫היי!‬
‫היי, מצאת משהו?‬
‫מצאת עצם?‬
‫דייזי, מה מצאת?‬
‫היי.‬ ‫-שלום, מיס הייל.‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫מה?‬
‫תודה!‬
‫איפה מצאת אותם?‬
‫סתם, באיזה מחסן במשטרה. שטויות.‬
‫אין לך מושג מה זה בשבילי.‬
‫באמת.‬
‫זאת התודה שלי.‬
‫התיק של מר ווד, שהגיע לידייך,‬ ‫עזר לנו מאוד.‬
‫שמעת את ההקלטות?‬
‫אני מנועה מלהגיב.‬ ‫-כן, אבל שמעת את הקול של הייסטינגס?‬
‫מיס הייל.‬ ‫-סליחה.‬
‫הוא יסתבך בצרות?‬
‫דבר אחד בטוח:‬ ‫הייסטינגס כבר לא יהיה מפקד המשטרה.‬
‫הוא ישֵב בבית מעצר?‬ ‫-לא.‬
‫הוא ישֵב בכלא פדרלי.‬
‫יחד עם כמה מהחברים היוונים שלו.‬
‫וואו!‬
‫וואו, תראי אותנו!‬
‫משתפות פעולה נגד הממסד!‬
‫טוב. שלום, מיס הייל.‬
‫היי, המפקחת.‬
‫חכי.‬
‫רק רציתי להגיד ש…‬
‫אני חושבת שאת אדם מיוחד מאוד.‬
‫אני באמת מקווה לא לראות אותך שוב לעולם.‬
‫אני לא מאמינה שאת באמת מתכוונת לזה.‬
‫היי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אפשר למסגר מחדש!‬
‫שאני אמות!‬
‫אמרתי לך שהם שווים משהו!‬ ‫-ג׳יזס!‬
‫מה תעשי בכל זה?‬ ‫את לא יכולה להפקיד את זה בבנק.‬
‫אני לא רוצה להפקיד את זה בבנק.‬
‫אני לא בטוחה שהבנתי.‬ ‫-אני קונה את החלק שלך.‬
‫ככה זה נקרא, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫זה יכסה את הכסף שנתת לנו‬ ‫בתור הפיקדון על הבית,‬
‫פלוס ריבית.‬
‫את מנסה לקנות את החלק שלי בבית שלך,‬
‫או במשפחה שלך, ג׳ניפר?‬
‫בבית, לורנה. בסדר?‬
‫תרגיעי, בבקשה.‬
‫תראי, את הסבתא היחידה של הבנים,‬
‫ואני…‬
‫הנה זה בא.‬ ‫-את מסוגלת.‬
‫אסירת תודה על זה.‬
‫טוב, עכשיו זה נהיה מוזר.‬
‫תראי,‬
‫נמאס לי להיות מרירה כלפייך, לורנה.‬
‫זה מתיש.‬
‫ולכן…‬
‫אני לא יכולה להמשיך לעבוד אצלך.‬ ‫-זאת הסיבה?‬
‫או בגלל שהשגת נכס בשווי 20 מיליון דולר?‬
‫בעצם, לורנה, אני רוצה לתת לך את אחוזת ווד.‬
‫בתור מתנת פרידה.‬
‫את עומדת להתאבד? מה קורה?‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-היא בסדר.‬
‫את בסדר, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫רק בבקשה…‬
‫תבטיחי לי לתת יחס טוב לגברת ווד.‬
‫טוב? היא…‬
‫היא צריכה חברה שמבינה מה עובר עליה כרגע.‬
‫כמובן.‬
‫אתן ממש תסתדרו.‬
‫בשביל עמלה על 20 מיליון דולר,‬ ‫אני אסתדר עם כל אחד.‬
‫זה…‬
‫קשה להאמין שכבר לא נגור כאן.‬
‫תמיד חשבתי שאמות כאן.‬
‫שכחתי להזכיר…‬
‫סוכנת הנדל״ן המקסימה שאלה עליך.‬
‫באמת?‬
‫תתקשר אליה, כל עוד אתה בעיר.‬
‫אני רק מקווה שסטיבי יצליח‬ ‫למצוא אותנו בבית הבא שלנו.‬
‫טוב…‬
‫הוא תמיד יכול להתקשר, נכון?‬
‫אני מניחה.‬
‫למה הוא לא התקשר?‬
‫לא יודע, אימא.‬
‫- ג׳ן הרדינג -‬
‫הלו?‬
‫באמת?‬
‫הם בטוחים?‬
‫טוב. תודה שהודעת לנו.‬
‫מי זה היה, בנג׳י?‬
‫הידידה שלי, סוכנת הנדל״ן.‬
‫אני יוצא רגע לקנות גלידה.‬
‫שיהיה בבית.‬
‫רעיון טוב.‬
‫אולי יתחשק לך אחר כך.‬
‫ג׳ודי?‬
‫את חייבת ללמוד איך להחביא דברים.‬
‫- ג׳ודי -‬
‫צ׳רלי יתחרפן.‬
‫לא היית חייבת לעשות את זה.‬
‫רציתי לתת לו משהו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני חושבת שמגיע לנו פינוק.‬
‫כן!‬
‫עברה שנה.‬ ‫-שנה לא קלה.‬
‫אלוהים.‬
‫בא לי לנסוע.‬
‫כן!‬ ‫-בא לך לנסוע?‬
‫לחופשה?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי על בקתה מעל למים.‬
‫דברי אליי במילות אהבה.‬ ‫-איחס.‬
‫די, הבנת אותי.‬
‫לא, כאילו…‬
‫בורה בורה, פינקולדה…‬
‫״להיקלע לסופות גשם״?‬ ‫-ג׳ודי…‬
‫טוב. ״נו דיגיטי״.‬ ‫-ג׳ודי…‬
‫״נו סקראבס״.‬ ‫-טוב.‬
‫לא עוד מילים.‬ ‫-לא.‬
‫״יותר ממילים״?‬ ‫-לא.‬
‫״אני אוהבת ישבנים גדולים״?‬
‫את אוהבת ישבנים גדולים?‬ ‫-אולי די?‬
‫תפסיקי את… תעצרי!‬
‫מה? שיט!‬
‫אלוהים!‬
‫תראי מה עשית!‬
‫תראי מה עשיתי!‬
‫זה תמרור העצור שלך!‬ ‫-כן!‬
‫זה בזכותך!‬
‫את ממש גיבורה!‬
‫לא.‬ ‫-כן!‬
‫לא.‬ ‫-החיים של מישהו בטח יינצלו.‬
‫בחייך. זה…‬
‫לא צריך להיסחף. זה רק תמרור עצור.‬
‫טוב, בעצם,‬
‫אני יכולה להיסחף אם בא לי…‬
‫ג׳ן!‬
‫ג׳ן.‬
‫ג׳ן, תתעוררי!‬
‫אלוהים, את בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫התנגשו בנו.‬
‫שיט.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬