СЕРІАЛ NETFLIX
У цій піна коладі можна втопитися.
А знаєш що? Це збіса гарний спосіб померти.
Ага, найкращий.
-Той хлопець на тебе запав. -Ні, він запав на тебе.
Ну, він біжить далі, тож…
-У нас ще є порох у порохівницях. -Точно.
Бене, час масажу?
Ти сказала: «Бене, час масажу?»
-Ні. Га? -Ти сказала: «Бене».
Нащо таке казати?
Мало би бути: «Певно». Ти сумуєш за Бенісом.
За «Бенісом»?
Ти все думаєш про його Беніс у своїй Бенгіні.
-Ти про його пеніс? -Так. Було добре.
-Забудь. -Тобі гидко?
-Так, це… -Та ну.
Забий.
А ти не можеш забити.
Боже. Ти обкурилася?
-Хіба ми знайомі? -Ні!
Привіт! Я Джен Гардінг.
Ларисса Сент-Джон.
Привіт. Схоже, ти тупа й багата.
Так і є. Он моя яхта.
-Гарна. -Покатаємося під час заходу сонця?
Ні. Я хочу побути тут.
-Аж не віриться, що ми це зробили. -Знаю.
Просто…
Як ми змогли пережити цей рік? Я просто…
-Не думала, що нам… -Зійде це з рук?
-Ага. -Так. Я знаю.
Але зійшло.
Ага.
-Може, бо ми трималися разом. -Тримаємося. Разом.
Тримаємося.
Що? Глянь сюди!
Дивися.
Якої дивної форми мушля.
Якого біса?
-Джуді, це не мушля. -Що це?
Мамо?
Джен!
-Джуді! -Джен!
Джен!
Джен.
РЕАНІМАЦІЯ
Чому все болить? Чому все навколо пищить?
Ми потрапили в жахливу аварію.
На яхті?
Що? Ні. На автомобілі Чарлі.
-Хтось проїхав «Стоп» і врізався в нас. -Хто?
Без поняття. Він утік.
Чому це сталося?
Ще один наїзд і втеча? Це у всесвіту таке погане почуття гумору?
Схоже, він схалтурив.
Може, є причина, якої ми не знаємо.
А може, це прокляття.
Або наше благословення.
Ти жива, а я на секунду вже злякалася, що втрачу тебе.
Море крові, ти непритомна.
Було страшно. Я рада, що ти в порядку.
-Боже, може, обійми мене й доб'ють. -Вибач.
-Усе добре. Люблю тебе. -І я тебе.
Чарлі знає?
Ні. Але тобі варто йому подзвонити.
Боже. У цього хлопця й так був важкий рік.
Лише драми йому бракує на день народження.
«Джуді. Не знаю, з чого почати. Але варто вже з цим покінчити.
Ти будеш кращою мамою для Чарлі й Генрі, ніж я.
Вибач, що не пробачила тобі за Теда раніше.
Думай, що хочеш, але ти сповна заплатила за це.
Час заплатити й мені».
Трясця.
ДЛЯ ДЖУДІ
Привіт, Бене.
Привіт, бро. Мама вдома?
Ні.
Вона… Що сталося?
У тебе кров. Ти в нормі?
Кров у тебе.
-Гаразд. -У мене все супер. Не парся.
-Я… -Точно?
Так, ні. Усе добре. А скажеш…
Скажеш, що я заїжджав?
Так. Ти, чорт забирай, бухий. Тобі не можна сідати за кермо.
Тільки не помри.
Хай йому грець.
Хай мені грець.
Де ж медсестра? Чи ця кнопка для годиться?
Дзвонили? Зо тридцять разів?
Не думаю, що тридцять.
Я округлив.
Їй дуже боляче.
Ви можете щось мені дати?
Я не можу. Лікар має вас оглянути й виписати ліки.
Гаразд, тоді викличете клятого лікаря?
-Джен! -Що?
-Викличете клятого лікаря? -Зроблю все від мене, клятого, залежне.
-Дякую. -Збіса вам дякую.
Боже. Це так тупо.
Ненавиджу лікарні. У лікарнях не буває нічого хорошого.
-Тут народжуються діти. -Половина стає мудаками, що не голосують.
Думаю, тобі не дають ліки,
бо люди брешуть, щоб отримати наркотики.
То що? Я придумала аварію заради знеболювального?
Яка велика афера.
Люди люблять наркоту.
Я казала, що в дитинстві в мене були напади?
Справді?
Ні, та мама приводила мене в лікарню і казала, що так.
-Ні. -Ага.
Змушувала мене симулювати,
а медсестри метушилися, бо я була вправною акторкою.
-Задавака. -Неабияка задавака.
Доки я корчилася, вона брала ключ і крала наркотики.
Не можна так учиняти з дитиною.
Не все так погано. Потім був «МакДональдз».
Вона мліла, я везла нас додому.
Цей найсумніша історія, яку я чула.
-Це одні з моїх щасливих дитячих спогадів. -Боже. Не сміши мене.
Так. Я теж чимало часу провела в лікарні з мамою.
Це не найкращі спогади.
Ще б пак.
Мені доводилося змушувати її їсти.
Це був смачний і постійний раціон на основі «Іншур» і крекерів «Солтінс».
Аж ніяк не «Хеппі Міл».
Було жалюгідно, але це єдине, що вона могла їсти.
Коли вона відмовлялася, крекери їла я і тиждень мала запор.
Твоя історія ще сумніша.
Нехай буде нічия, добре?
-Гаразд. -Може, час уже звідси валити?
Добре. Почекай, я покличу лікаря.
Добре. Подзвоню й скажу Чарлі, що ми їдемо додому.
Добре.
Боже. Нащо хтось…
Нащо класти мій телефон…
Господи!
Розпізнавання обличчя не працює.
Вибач, я не в найкращій формі.
Так, ось тобі приклад того, як жити не варто.
Пофіг. Ти не єдиний знайомий дорослий, який облажався, так?
Точно. Радий тебе бачити.
Сумував за тобою. Дуже сумував за твоєю мамою.
Що сталося? Ти когось збив?
Точно не знаю.
Що останнє ти пам'ятаєш?
Алло? Справді?
Це точно?
Гаразд. Дякую, що повідомили.
Помер мій брат.
Дідько. Як?
Ми не знаємо. Його…
Його тіло знайшли в лісі.
Господи.
Вибач.
Ні. Прошу, не…
Не вибачайся. Це я маю перепросити. Адже це не виправдання.
Агов.
Слухай, знаю, що це не те,
що хочеться почути від дорослого,
але можеш нікому про це не розповідати?
Бо інакше мені буде гаплик.
Ага. Водіння в нетверезому стані — не жарти.
-Так. -Зловлять тричі — сядеш на 25 років.
-На 25, справді? -Так, це було на іспиті.
Ясно. Корисно знати.
Дякую.
Ти хороша людина, Чарлі Брауне. Хоча, мабуть, ти це ненавидиш.
Мене так називав тато. Тому ненависті немає.
Дякую, що зголосився відвезти додому.
Не додому. Я відвезу тебе в лікарню.
Чекай. Що? Ні.
Це зайве. Я цілком… Просто відвези мене додому.
МАМА
Слухай, ніхто не має знати, що сталося. Навіть мама.
Вона сама приховує чимало лайна.
Гей.
Дякую, чуваче.
А як твоя мама?
Вибачте.
Скажіть, де найбільше болить.
-Де я «айкаю»! -Де вона «айкає».
-Що ви шукаєте? -Так, де я…
-Вона в задній кишені. -Вона в задній кишені.
-Ось і вона. Знайшов. -Можете щось їй призначити?
Спершу знайдемо проблему. Ремінь безпеки міг зламати ребро.
А воно могло пробити легеню.
-Господи. -А ви як почуваєтеся?
-Нормально. Трохи боляче. Надщербила зуби. -Що?
У будь-якому разі я маю відправити вас обох на КТ.
-Добре. -Запобіжний захід у випадку аварії.
Так. Тримайтеся. Це може зайняти деякий час. Шалений день.
Я не робитиму КТ. Скажи медбрату, що я не хочу.
Що? Чого?
Не хочу стирчати тут увесь день. У Чарлі іменини.
Він сказав, могло пробити легеню. Потрібне КТ.
Я не хочу. Тіло моє чужих не гребе.
-Так і є. Але… -Даси води?
А якщо щось не так? Хіба ти не хочеш знати?
Якщо ребро зламане, вони нічого не вдіють.
Не накладуть же вони крихітний гіпс.
Це було б мило. А раптом там щось іще?
Точно. Завжди є щось іще.
Зачепишся за одне,
і бац — твій малий запихає в тебе крекери, щоб ти не здохла.
Не буде такого.
Після такого року?
Просто… Я не витримаю ще якихось поганих новин.
Це точно Стів Вуд?
Тобто тіло так… Ну, складно його…
Кавказець, брюнет.
Одяг відповідає опису.
Схоже, це він. Чи те, що від нього лишилося.
Боже. У нього на голові рана.
-Що, по-твоєму, сталося? -Не знаю. Без поняття.
Адже Вуд вів справи із сумнівними персонажами.
Я б поставила на греків.
-Ага. Я те саме подумав. -Так.
Але могила досить неглибока.
Дивно, що його так довго шукали.
Не зовсім. Це великий парк, тут багато дерев. Ти ще здивуєшся.
Тому заповідник Анджелес — звалище для злочинців.
-Так. Згоден? Звісно. -Так.
А греки вирізають серце там, де ховають жертв?
Ну, це,
мабуть, просто збіг.
Це могла бути пара закоханих, яка любилася під деревом
і вирішила позначити його на згадку про любощі.
-Добре. Схоже на те. -Ага.
Але стріла вказує просто на нього.
Дідько.
Трясця.
Зараза.
Алло?
Це ж не ти вирізала стрілу, що вказує…
Стривай, вибач. Я тебе не чую. Що?
Алло? Я не…
Я тебе не чую. Що? Можеш перейти в інше місце?
Сама перейди!
Не можу. Добре, тож… У тебе відстійний сигнал!
Це в тебе відстійний сигнал! Слухай, ти можеш…
-Не можу? Що? -Ти мене чуєш?
Так.
Залишайся на місці. Не рухайся.
-Чорт, просто… -Замовкни. І слухай.
-Знайшли… Гей! -Агов.
Алло? Що вони знайшли?
Так, це був «Інстакарт». У магазині немає мого йогурту.
-«Чобані»? Так. Їх розгрібають. -«Чобані». Щоразу. Розгрібають.
-Треба опитати свідка. -Якого свідка?
Пані, що його знайшла.
Я опитаю.
-Ну… Ти певна? -Так. Я все зроблю.
-Добридень. -Вітаю.
-Я вас знаю. -Ні.
-Так, я вас бачила тут. -Ні.
-З блондинкою. -Я не знаю таких.
ДЖЕН ГАРДІНГ
-Треба відповісти? -Ні.
Відповідай.
Трясця.
Чорт.
Чорт. А бодай тебе.
Що відбувається?
Привіт.
-Усе гаразд? -Так.
Лікар сказав, що мені треба зробити КТ після того,
як просканують подругу, і от я біжу.
Біжу аж перекидаюся.
-Я людина, яка біжить. -Я думав, у нас утікач.
Ні. Я намагалася зробити селфі, бо це збіса смішно.
-Гаразд, поїхали. -То вже час.
Так, час.
Чорт.
Схоже, хтось гарно відірвався. Що у вас сталося?
Чесно кажучи, я не пам'ятаю.
Ага, вам пощастило.
Впали б на сантиметр далі — і зламали б свій милий носик.
-Багато сьогодні роботи? -Ще б пак.
Кілька серцевих нападів, зубна щітка в дупі,
наїзд і втеча, інсульт.
-Стоп. Наїзд і втеча? -Уявляєте?
Усе гаразд? Схоже, вам зле.
До цього все йшло.
Це непросто. Треба вдвічі більше бананів.
-Серйозно? -Так, серйозно.
За рецептом чотири, та я кладу вісім,
інколи дев'ять, якщо малі, бо це золота середина.
Так, бо мій хліб виходить сухим.
-Усе добре? -Так, вибачте.
Іноді паморочиться голова.
Ось. Присядьте.
Може, це через рівень цукру. Хтозна.
Боже, тільки не напад.
У мене давно їх не було. Може, це просто зневоднення.
Вам води? Чи апельсинового соку?
Сік, будь ласка.
-Добре, не рухайтеся. Я зараз. -Дякую.
МІСЦЕ ЗБЕРІГАННЯ МЕДИКАМЕНТІВ
Тримайте, люба.
Дякую.
Дуже смачно. Дякую. Ви моя рятівниця.
У вас такі гарні брови.
Дякую.
Спробуйте розслабитися, добре?
Глибоко вдихніть. Порахуйте до десяти.
Не треба вибачатися.
Боже мій.
Ліпше йди.
Готово.
Не все так погано, еге ж?
ЧАРЛІ
-Алло? -Алло?
-Чарлі? -Джуді?
-Алло? -Джуді?
Стривай.
-Алло? Лише одна поділка. -Привіт.
Чарлі?
-Чарлі! -Де моя мама?
Вона дзвонила тобі. Як наш іменинник?
-Не заливай мені, Джуді. -Добре.
-Добре, слухай. Ми з мамою… -Що ви з мамою?
Що ви в біса утнули?
Важко пояснити без контексту.
Я прочитав листа, Джуді.
Що? Якого листа?
-Тобто «якого листа»? -Ти про що?
Трясця!
-Джуді! -Бене!
Що ти тут…
-Кажи. -Кажи.
Мені наклали шви.
Я вдарився лицем,
бо перечепився через свої ноги. Чому… А ти що тут робиш?
Ми з Джен потрапили в аварію.
Що?
Так. Якийсь водій пролетів «Стоп» і врізався в нас.
Боже мій.
Джен.
Було дуже страшно.
Джен сильно дісталося.
-З нею ж усе буде добре? -Не знаю. Сподіваюся.
Ну, нічого не зламано.
Хвала небесам. То ми можемо йти?
Ще ні.
Мені шкода, що так сталося.
Дякую. Мені теж.
Джуді, маю тобі дещо сказати.
Не добрі новини. А погані. Це…
Це дуже погані новини.
Ми знайшли дещо інше.
Перепрошую. Що?
Ми знайшли затемнення.
Тобто «затемнення»? Що це означає?
Нічого. Можеш мені все розповісти. Що сталося?
Вони схожі на пухлини,
але я не онколог, тож не можу сказати напевно.
Але ми негайно запишемо вас на прийом до лікаря.
Боже, та ви, чорт забирай, знущаєтеся.
-Бене, просто скажи. -Так.
Що?
Знайшли Стіва.
Боже мій.
Він мертвий, Джуд.
Мені так…
Мені так шкода.
Так. Ні. Це мені шкода.
Мені дуже шкода. Вибач, що сказав саме тобі.
Ні. Не вибачайся.
А відомо, що сталося?
Я не можу точно сказати. Це лише знімок…
Я знаю, що означає «проконсультуватися з онкологом».
Мама померла від раку.
Це… Вибачте.
Обов'язково підіть до лікаря.
Бо, як показує мій досвід, усе не завжди таке, яким здається.
Ще раз перепрошую, міс Гейл.
ДЖУДІ ГЕЙЛ
Підготую ваші з подругою документи на виписку.
Отже, вона в порядку.
Так. Лише кілька забитих ребер.
Джен.
Привіт.
-Вони знайшли Стіва. Я говорила з Беном. -Що?
Його відкопав пес.
Якого біса. Боже мій.
О ні. Не треба.
Чорт. Ходи сюди.
Усе буде добре.
Навіть не знаю.
А лікар приходив?
Так. Ні. Він сказав, що можна йти.
Чекай, то ти в порядку?
Так, просто забилася.
Хвала небесам.
-Ось. Тримай. -Що…
Господи. Що… Де ти це дістала?
Знову були напади.
Вони були дуже несподівані та вчасні.
Я люблю тебе.
Слухай,
знаю, це страшно,
але ми вже багато чого пережили.
Ми витримали цілий рік. Ми вижили, бо трималися разом.
Ні, ми тримаємося разом.
Так.
-Це було дивно. -Що?
У мене щойно було дежавю.
Це хороший знак.
Сподіваюся.
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ПАМ'ЯТІ ЕДА АСНЕРА
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна