EN NETFLIX-SERIE
Jude, jag måste berätta en sak,
och jag borde inte vara den som berättar det här
för det är svårt.
Men jag älskar dig så mycket,
och vad som än händer håller vi ihop, okej?
Men det finns skuggor i dina röntgenbilder
som de hittade.
Och det är troligen inget,
men du har nog cancer och du kommer att dö!
Va?
-Inget! -Pratade du med mig?
-Jag hörde inte. -Nej!
-Behöver du mig? -Nej! Jösses Judy, nej!
Judy, bakar du redan muffins? Vi kom ju nyss hem.
Charlie fyller år, det är det minsta jag kan göra.
Dit minsta är bättre än mitt bästa.
Tack. Det är vit choklad med karamell-ganache.
Självklart.
Jude, kan du sätta dig ett ögonblick? Jag vill bara prata med dig.
Ja, självklart måste vi prata om det.
-Vad? -Att Steve har hittats.
-Ja. Just det. -Är det skrämmande?
Ja. Har jag haft lätt diarré? Visst.
-Har du? -Ja. Nervöst bajsande.
Men jag har tänkt på saken,
och det kanske inte är så hemskt.
Nej, det är sant.
När vi var på sjukhuset väntade jag på nästa smäll.
Men jag förstår inte varför man säger smäll.
Det är väl ett uttryck.
Jag var rädd att du var smällen.
-Vänta, varför skulle jag vara smällen? -På grund av dina skador.
-Och du var den enda smäll jag hade. -Okej.
Men när Ben berättade om Steve tänkte jag: "Där har vi den."
Så Steve är smällen?
Ja.
Jag vet att du är orolig, med rätta.
Naturligtvis. Men det här kanske är bra.
-Hur kan det vara bra? -Nu slipper vi oroa oss för Steve-smällen.
Det är påfrestande och ohälsosamt.
Det har du rätt i.
Och nu kan Ben och hans familj äntligen få ett avslut.
Det är sant.
Så som jag ser det är det faktiskt mest en lättnad.
Jude, jag…
Ja.
Jag måste…
…dricka vin. Vill du ha lite vin?
-Ja. -Och en till smärtstillande.
-Ska jag hämta lite gräs? -Ja.
Vi tar alla bedövningsmedlen.
Varför går den inte…
-Jen! -Vad?
Vad är det?
Hej. Här har vi födelsedagsbarnet.
Dödade du Steve Wood?
Va?
Jag läste breven du skrev.
Raring, jag…
-Jag kan förklara. -Förklara vad?
Att du brände Steves bil så att polisen inte skulle se den?
Va?
-Nej. -Sluta ljuga, för fan!
Du skrev avskedsbrev till oss!
-Raring. -Och verkligen?
Tänkte du lämna oss med den vässlan?
Efter vad som hände med pappa?
Berättade du det?
Gjorde jag?
Herregud. Charlie…
Jag är så ledsen.
Jag tänkte berätta det en dag. Jag bara…
-Jag menade inte… -Vad?
Att förstöra vår familj?
Jag hoppas att knulla min pappa var värt det.
-Va? -Va?
Jag vet inte om du skyddar henne eller försöker ge igen på henne.
Jag vet bara att snubben är död, och ni verkar jävligt skyldiga.
Herregud, Charlie.
Jag kan inte…
Jag kan inte tro att du kunde tro att jag var kapabel till nåt sånt!
Tror du att jag är ett sånt monster?
Ungefär.
Nej, raring.
Vill du veta varför jag tände eld på bilen?
Jag vill veta sanningen.
Du förtjänar det.
Har du hört talas om den grekiska maffian?
-De är mer som ett syndikat. -Ett syndikat.
-Va? -Steve var inblandad.
-Lite grann. -Lite grann.
Med grekerna. Och han tvättade pengar…
-Och han stal från dem. -Va?
-Miljoner. Fortsätt. -Skämtar du med mig?
Han ville att jag skulle gömma hans bil
så jag ställde den i vårt förråd och…
Då hittade du den och jag blev livrädd
att skurkar skulle spåra den till oss.
-Så, jag tvingades tända eld på den. -Nöden har ingen lag.
-Men sen gick jag till polisen. -Det gjorde hon.
Och de förstod hur oskyldig jag var i allt det här.
Okej.
Men varför behövde du förlåta Judy för pappa?
Det är en annan historia.
Hon knullade honom. Du hade rätt i det.
Hon hade en affär med pappa, och ja, jag förlät henne.
Hon verkade ångra sig så.
Ja, det gjorde jag. Gör jag.
Jag är så ledsen.
Så det finns en förklaring till allt.
Snälla, kan du ge mig pistolen nu?
Ge mig den. Rikta den inte mot mig!
-Ner med den. -Ner, som en sax.
Okej. Tack.
Var är fågeln som var där inne?
-Jag gav den till Henry. Den är väl hans? -Ja, det är den.
Varför gör du det här?
Det hör till leken. Först känner du dig som gisslan.
Sen gillar du det och vill aldrig gå.
Nej, jag fick nyss tillbaka den.
Jag måste konfiskera personliga saker.
Vad hände med stjärten?
-Den gick väl sönder. -Får jag den?
Jag samlar på saker som är trasiga. Som min pappas löften.
Shandy!
Leker du Stockholmssyndromet igen? Alla avgudar inte Patty Hearst.
Det är okej.
-Jag gillar det. -Det funkar.
Okej.
Bara han kan andas genom näsan.
Jag vill inte att Jen blir arg på mig om han svimmar.
Hur fan kunde du berätta om breven?
Hur kunde du låta honom tro att jag knullade Ted?
Nu hatar han mig av fel anledning!
Jag vill inte att han ska veta!
Han skulle inte hata dig mindre. om han visste. Förlåt mig.
Det är okej. Jag avskyr att ljuga för honom.
Tja, ibland gör sanningen mer ont, så…
Han såg på mig med mord i blicken.
Ingen vill att du ska dö. Säg inte så.
Han klarar sig.
Ge honom bilen så blir allt förlåtet.
-Det känns som en transaktion. -Det är bra med barn. De kan köpas.
-Trodde han oss? -Jag tror det.
Fast om han kunde lista ut allt det där,
-hur svårt vore det… -Eller hur?
Hej! Ser man på.
-Ja. -Det är polisen.
-Bra. -Vår polis.
Vad kan vi göra för er?
-Vi har några frågor. -Varför?
Angående smitningsolyckan.
-Herregud. -Ja.
-Hallå? Huvudskada. -Ja. Tack.
-Kom in. -Ja, kom in.
-Välkomna. -Tack.
Judy, först vill jag säga
att jag är ledsen för Steve. Du har säkert hört nyheterna.
-Tack, det var en chock. -Ja, hon…
-Vi blev så förvånade. -Ja.
Jag kan inte fatta
att han hittades på en så avlägsen plats.
Vet ni vad som hände?
Nej. Det är utanför vår jurisdiktion.
Vad betyder det?
Kroppen hittades i Angeles National Forest.
-Federal mark. -Alltså ett federalt brott.
Således har FBI tagit över fallet.
Det är rimligt.
-Federal. Det första ordet framför BI. -Ja…
Ja, FBI.
-Min hals är lite torr. -Åh nej.
Ja, jag behöver lite te. Vill nån ha te?
Ja. Jag gillar te.
Jag har många sorter. Vill du titta?
Om du insisterar.
-Det gör jag! -Okej.
Den här vägen.
Verkligen?
Jag trodde inte att hon drack te.
Herregud.
-Du har en spricka. -Va?
Laga den innan det blir värre.
Va? Åh, den.
Vet du vad? Det ligger lågt på min "skit jag måste ta itu med"-lista.
Så, när fan tänkte du berätta att FBI tog över?
Jag jobbar inte åt dig. Jag behöver inte säga nåt.
Kan du åtminstone förklara vad det innebär?
Vad kommer att hända?
Jag vet inte.
Minns du nåt om föraren? Man, kvinna?
Kön är inte alltid binära, så jag vet inte.
-Jag var så fokuserad på Jen. -Okej.
Såg du registreringsnumret? Färg? Storlek?
Jag tror att det kanske var en stadsjeep?
-Okej, det är bra. -Okej.
Jag vill inte oroa dig,
men med tanke på vad som hände med Steve måste jag fråga.
Har du märkt nåt konstigt?
-Hur konstigt? -Skuggar nån dig?
-Bilar utanför? -Jag tror inte det. Hur så?
-Oss emellan… -Ja, absolut.
Jag har en märklig känsla av att allt hänger ihop.
Steves död. Er smitningsolycka.
Hänger ihop?
Hur då?
Så jag får livstidsstraff trots att det var självförsvar?
Hans sargade kropp i skogen tyder inte direkt på självförsvar.
Du måste kunna hjälpa mig på nåt sätt.
Hjälpa dig? Jag kan förlora allt! Jag kan hamna i fängelse.
-Bra, vi kan dela rum. -Tyvärr, det är inte mitt ansvar.
Stopp där.
Jag försökte göra det rätta. Du sa åt mig att åka hem.
Så du har absolut ett ansvar.
Det rätta borde ha varit att inte döda och begrava nån.
Jag skyddade Judy! Steve skulle ha dödat henne.
Så jag gjorde det rätta.
Det såg bara fel ut.
Så, enligt mina beräkningar var du den sista som gjorde fel.
-Så nu måste du göra det rätta för mig. -Hotar du mig?
Funkar det?
Okej, jag ska se vad jag kan göra,
men inga överraskningar eller snidade hjärtan.
Om det inte var du som skyddade Judy?
Judy är oskyldig. Snälla, jag svär! Hon har ingen aning om nåt.
Sanningen kommer alltid fram, så se till att få ordning på torpet.
Ingen utomstående kommunikation. Jag är din familj nu.
Okej.
Hej Boop! Det är mamma!
FÖRSTÅ DIN CANCERDIAGNOS
Jag undrar när du ska komma hem
och jag har en fråga till dig. Hej då.
Nick tror att Steves mördare kan ha kört på oss.
-Gör han? -Ja.
Han misstänker grekerna och att vi bör hålla uppsikt.
för om grekerna dödade Steve kan jag stå på tur.
Det är lite läskigt.
-Judy. -Va?
-Vi är grekjävlarna! -Är vi?
-Du, jag… -Hej!
Hej!
-Dina födelsedagsmuffins är nästan klara. -Jag vill inte ha dina jävla muffins.
Char!
Ursäkta, han är taskig. Kan du ge mig vatten?
Ta-da!
Hej.
Har du äntligen fixat nacken?
Va? Nej! Jag var med om en bilolycka.
-Bra ursäkt. -Är det en ny bil?
Är den inte fabulös?
Herregud.
Det här är bokstavligen min drömbil.
Ja.
Tja, den är din! Grattis på födelsedagen!
-Skämtar du? -Skämtar du?
Skulle jag skämta med dig?
Tack, farmor! Jag behövde det här idag.
Lorna!
-Du kan inte ge bort en bil. -Varför inte? Du har inte råd.
Är den bättre än en Kia?
-Ja. -Skit också.
Så synd att Teddy inte får se sin förstfödde son i sin första bil.
-Ja. -Det är synd.
Man kommer aldrig över att förlora ett barn. Eller en make eller en far.
Du förstår inte.
-Förlåt, jag måste… -Judy…
Vad är det med henne?
-Är du okej? -Nej, muffinsarna är brända!
-Jag är bara så trött. -Är du?
Måste du lägga dig? Raring?
Ska jag berätta för Charlie vad som hände?
Han hatar mig ändå.
Förtjänar han inte att få ett avslut?
Jag förstår att du vill berätta för honom. Men jag tror bara att han…
…måste vara på rätt plats för att höra det.
Okej, men det tär på mig inifrån.
Jag önskar att jag hade varit ärlig från början.
Då hade du bett mig dra åt helvete direkt,
och inget av det här hade hänt. Jag är problemet, Jen.
Allt jag rör vid blir till skit.
-Det är inte sant. -Det är sant!
Och jag gav Henry den jävla fågeln,
och nu kan jag inte ens göra muffins!
Först och främst…
-…hade jag ätit dem. -Skit också!
För det andra. Fågeln saknas inte, okej?
Henry har den.
Jag insåg att jag nog vet var det är. Jag ska hämta den från hans nattduksbord.
Okej.
Allt kommer att ordna sig, okej?
Nej, kanske inte.
Vad? Herregud!
-Vad hände? -Nej. Det är okej.
-Vänta. -Rör mig inte!
Nej! Rör inte.
Okej. Förlåt.
-Nej, sluta. -Jag rör dig inte!
-Fan. -Varför öppnar du?
Det är muskelminnet!
-Hej, Ben? -Hej, Judes.
Jag har en krya på dig-korg åt Jen. Epsomsalt, glukosamin,
CBD-ojla och självklart mörk choklad.
-Sluta prata, kom hit. -Ett ljus.
-Hej. -Hej Ben. Vad snällt av dig.
Herregud, vad har hänt?
Hon tänkte gå upp,, men revbenen är skadade
och ryggen är dålig.
-Herregud! -Jag har dig.
Tack.
Fan!
Fan, vad gulligt.
-Försiktigt. -Tack.
-Hur känns det? -Mycket bättre, tack.
Hoppas du inte bröt nåt revben när du lyfte mig.
Snälla, du är som en fjäder.
Och du är som en lögnare.
-Jag ska bara… -Tack.
-Förlåt. -Okej, nix.
-Sådär. -Det är okej.
Jag är så ledsen för olyckan.
Jösses, nej. Jag är ledsen för Steve.
Hur mår du?
Jag är fortfarande i chock.
Att höra att hans kropp hittades i skogen är…
Jag visste inte att han umgicks med såna uslingar.
-Tydligen riktigt usla, eller hur? -Jag menar… Ja.
Steve och jag vi hade våra problem,
men vi kom till världen tillsammans. Vi var en enhet.
Och nu är det som…
Det låter konstigt, men jag vet inte vem jag är utan honom.
-Det låter inte alls konstigt. -Nej.
Jag önskar att vi inte hade bråkat senast vi sågs.
Jag önskar… att jag kunde ha rättat till saker.
Så sorgligt…
… att du inte kan det hur mycket du än vill.
Och jag kan inte…
…berätta för honom hur ledsen jag är och det suger.
Men du kan prata med honom.
-Jag gör det. -Vad…
Jag menar, jag planerar att göra det, och du borde också prova.
-Prata med honom? -Ja.
Ni kan ske kan lösa saker… Eller om du ångrar nåt.
Jag har många såna.
-Ja. -Mamma?
-Hej Boop. -Är du okej?
Ja. Jag mår bra. Judy och jag…
hamnade i en bilolycka, men vi är okej.
Vem körde på er?
Det vet vi inte än.
Så det var ännu en smitningsolycka? Som med pappa?
Ja, raring, men vi mår bra.
Polisen ska ta reda på vem som gjorde det, jag lovar.
Okej?
Okej.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Jag hämtar smärtstillande.
Steve?
Hej bror.
Du är en riktig skitstövel, vet du det?
FÖRSTÅ DIN CANCERDIAGNOS
Du är okej.
Hej.
Hej Henry, hur mår du?
Jag vill bara säga att jag är ledsen för din bror.
Mamma berättade.
Tack, jag uppskattar det.
Att förlora nån suger.
Eller hur?
Ja, men det blir lättare.
Jag menar, saknaden försvinner inte.
Men det gör inte lika ont.
Ja.
Får jag ge dig en sak?
Visst. Vad…
Tack.
Hallå, där är du.
Titta på vad jag tittar på.
Ja. Vad är det här?
Helvete.
Ja.
Är du okej?
-Vad händer? -Okej.
Sätt dig ner, okej?
Jag har försökt berätta hela dagen,
men det har varit så mycket, och jag har inte kunnat säga det.
Du kan berätta allt för mig.
De hittade skuggor på röntgenbilderna.
-Herregud. -Och…
Jen, du sa att du bara hade några skadade revben!
Det stämmer.
Okej.
Då förstår jag inte. Varför har du de här?
För att de trodde att jag var du.
Va?
När doktorn kom in låg jag i din säng
för att min var våt och… Det är en lång historia.
Men de gav mig dina resultat.
Så du är okej?
Ja.
Så jag är den som har…
Vi vet ingenting än, okej? De var bara skuggor. Det är nog inget.
Jag svär. Du klarar dig.
Vad som än krävs, okej?
Jag är så glad att du är okej.
-Du, Charlie. Kan vi prata? -Hur träffades ni?
Vilka?
Du och min pappa.
Han sprang, och jag vet inte, allt hände så fort. Det var lite suddigt.
Hur länge pågick det?
Jag vill verkligen berätta sanningen.
Snälla.
Jag klarar det.
Det kan jag.
Det var bara en natt.
Jag hade gjort allt annorlunda om jag visste att han hade en familj.
Grattis på födelsedagen.
Har du det mysigt?
Ja.
Är det nåt du vill prata om?
Inte direkt.
Okej. Försök att sova snart.
Ja.
Vet du vad? Innan jag glömmer.
Jag Charlie tillbaka din fågel? För jag ville laga den åt dig.
Ja, men jag har den inte längre.
Va? Varför det?
Jag gav bort den.
Till vem?
-Du är en riktig skitstövel. -Håll käft.
Full igen. Vilken överraskning.
-Jävla översittare! -Nolla!
Lämna mig i fred.
DIN CHAUFFÖR HAR ANLÄNT
Du, jag tror att du glömde nåt!
Undertexter: Daniel Rehnfeldt