СЕРІАЛ NETFLIX
Джуд, я маю тобі дещо сказати,
я не мушу бути гінцем, що приносить погані вісті, бо
це важко.
Але я дуже тебе люблю,
і попри все ми пройдемо через це разом. Гаразд?
На твоїх знімках знайшли
затемнення.
Знаєш, може, там нічого серйозного.
Та в тебе, певно, рак, і ти, трясця, помреш.
Що?
-Нічого! -Ти зі мною говориш?
-Бо я не чую. -Ні!
-Я тобі потрібна? -Ні, боже, Джуді, ні!
ВІДЧУЙ СМАК ХОРОШОГО ЖИТТЯ
Джуді, ти вже замісила кекси? Ми ж тільки прийшли додому.
У Чарлі іменини. Це хоч щось.
Твоє «щось» перевершить усі мої потуги.
Дякую. Це ванільний шоколад із карамеллю.
Чом би й ні?
Слухай, Джуд. Присядеш на секунду?
Нам треба поговорити.
Так, звісно, нам треба про це поговорити.
-Про що? -Про те, що знайшли Стіва.
-Так. Авжеж. -Хіба це не жахливо?
Ще б пак. Чи була в мене через це діарея? Ага.
-Справді? -Ага. Нервовий понос.
Але маю сказати, що я все обдумала.
Може, усе не так погано.
Ні, не так і погано.
Думала, у лікарні остання соломинка зламає хребет верблюду.
Хоча я не розумію цю фразу.
Може, це релігійне.
Я боялася, що верблюд — це ти.
Чекай. Я? Чого це я верблюд?
Через твої травми.
-І ти останній верблюд у моєму житті. -Ясно.
Але коли Бен розповів про Стіва, я подумала: «Ось воно».
-Верблюд — це Стів? -Так.
Я знаю, ти хвилюєшся. І правильно.
Це природно. Але, може, це на краще.
Яким чином це на краще?
Не треба нервувати, що знайдуть Стіва,
що треба це приховувати. А це шкідливо для здоров'я.
Звісно. Шкідливо.
Тепер Бен із рідними нарешті можуть закрити гештальт.
Це правда.
Тож, на мою думку,
це радше полегшення.
Джуд, я…
Так.
Я маю…
випити вина. Хочеш вина?
-Так, звісно. -І ще знеболювальне.
-Так, принести тобі травки? -Так.
Скористаймося всіма анальгетиками.
Чому вона не… Просто…
-Джен! -Що?
Гей, що сталося?
Привіт. А ось і наш іменинник.
Це ти вбила Стіва Вуда?
Що?
Я прочитав твої листи.
Сонце, я…
Гаразд. Я можу все пояснити.
Що пояснити?
Що ви спалили машину Стіва, аби про неї не дізналися копи?
Що?
-Ні. -Годі вішати локшину!
Ти написала нам прощальні листи!
-Сонце. -І серйозно?
Ти хотіла лишити нас на цю дурепу?
Після того що сталося з татом?
Ти розповіла йому?
Хіба?
Боже мій. Чарлі.
Мені дуже шкода.
Я хотіла тобі колись розповісти. Просто…
-Я не хотіла… -Не хотіла чого?
Знищити нашу сім'ю?
Сподіваюся, що шпекання було того варте.
-Що? -Що?
І я не знаю, захищаєш ти її чи мстишся їй абощо.
Я лиш знаю, що він мертвий, а ти, чорт забирай, виглядаєш винною.
Боже, Чарлі.
Я не…
Не можу повірити, що ти думав, ніби я на таке здатна.
Ти справді думаєш, що я такий монстр?
Типу того.
Ні, сонце.
Хочеш знати, чому я насправді спалила машину?
Я хочу правди.
Ти на це заслуговуєш.
Ти колись чув про грецьку мафію?
-Це радше синдикат. -Синдикат, так.
-Що? -Ну, Стів вів із ними справи.
-Частково. -Частково.
З греками. Він відмивав для них гроші…
-І крав у них. -Що він зробив?
-Мільйони. Чесно. Давай. -Знущаєшся?
Він попросив, щоб я сховала його машину,
а я не знала, що робити, тож сховала її на нашому складі й…
А коли ти її знайшов, я злякалася,
що погані люди дізнаються, що вона в нас.
Тож
довелося її спалити.
Відчайдушні часи.
-Але після цього я пішла в поліцію. -Так, це правда.
І вони зрозуміли, що моєї вини тут немає.
Гаразд.
Але нащо тобі пробачати Джуді за тата?
Так, це окрема історія.
Вона його шпекнула. Ти мав рацію.
У неї з татом був роман.
І так, я їй пробачила.
Вона щиро покаялася.
О, так і було. Тобто так і є.
Мені справді дуже шкода.
Бачиш, усьому є пояснення, сонце.
А тепер, може, віддаси мені пістолет?
Віддай пістолет. Не наводь на мене.
-Опусти. -Донизу, як ножиці.
Добре. Дякую.
А де пташка, яка тут лежала?
Повернув її Генрі. Це його, так?
Так. Це його.
Нащо ти це робиш?
Це частина гри. Спершу здається, що ти заручник.
Потім втягуєшся та не хочеш іти.
Чекай, ні. Я тільки її повернув.
Вибач. Я конфіскую всі особисті речі.
А що з її хвостом?
-Гадаю, зламався. -Я можу її забрати?
Я колекціоную зламані речі. Як обіцянки мого тата.
Шенді.
Знову граєш у стокгольмський синдром?
Не всі люблять Петті Герст.
Ні, усе гаразд.
-Мені подобається. -Це працює.
Добре.
Лише не закривай йому носа.
Якщо він знепритомніє, я скажу Джен. Не хочу сваритися з нею.
Не вірю, що ти сказала йому про листи.
А я не можу повірити, що ти сказала, буцім я спала з Тедом.
Він мене ненавидить не з тієї причини.
Не хочу, щоб він знав правду.
Він не зненавидить тебе менше,
дізнавшись, як ти шпекнула тата. Вибач.
Нічого. Просто ненавиджу брехати йому.
Так, та часом правда ранить дужче, тож…
Він так глянув, ніби бажав моєї смерті.
Ніхто не хоче твоєї смерті. Прошу, не кажи так.
З ним усе буде добре.
Подаруй йому машину, і він усе тобі пробачить.
-Схоже на якусь угоду. -І це найкраще в дітях.
Їх можна купити.
-Гадаєш, він нам повірив? -Ніби.
Але якби він зміг розібратися в цьому…
-Наскільки важко… -Знаю.
Привіт, оце гості!
-Так. -Це поліція.
-Супер. -Наша поліція.
Чим можемо допомогти?
-Маємо кілька питань. -Чому?
Дасте показання щодо аварії.
-Боже. -Так.
-Агов. Травма голови. -Так. Дякую.
-Заходьте. -Так, заходьте.
-Просимо. Ага. -Дякую.
Джуді, перш ніж почнемо, хочу висловити
співчуття щодо Стіва. Гадаю, ви вже чули новини.
-Дякую, це був шок. -Так. Вона…
-Ми були приголомшені. -Ага.
Тобто я не могла в це повірити,
що його знайшли в такому віддаленому місці.
А відомо, що сталося?
Ні, нам не відомо. Це не наша юрисдикція.
Тобто?
Тіло знайшли в заповіднику Анджелес.
-Це федеральна земля. -І федеральний злочин.
Тому за цю справу взялося ФБР.
Це логічно.
-Федерали. Перше слово в БР. -Так, ФБР…
Ага, це федерали.
-Трохи пересохло в горлі. -О ні.
Так, треба випити чаю. Хтось хоче чаю?
Я хочу. Так. Я люблю чай.
У мене багато видів. Хочете глянути?
Якщо наполягаєте.
-Наполягаю! -Добре.
Сюди, пані.
Справді?
Не думав, що вона п'є чай.
Боже.
-Там тріщина. -Що?
Відремонтуй, доки не стало гірше.
Що? Те.
Так. Але знаєш? Тріщина стоїть у кінці мого списку
«лайно, яке слід розгребти».
То коли ти збиралася сказати, що кляте ФБР взялося за цю справу?
Насправді я на тебе не працюю. І не мушу нічого казати.
Тоді як розуміти те, що вони за головних?
Тобто які можуть бути наслідки?
Боже, не знаю!
Ти щось пам'ятаєш про водія? Це був чоловік? Жінка?
Гендер не завжди бінарний, тож я не скажу…
Не знаю. Я зосередилася на Джен.
Ясно.
Ти помітила номерний знак? Колір? Розмір?
Може, це був позашляховик?
-Так, добре. Супер. -Гаразд.
Слухай, не хочу тебе лякати,
але з огляду на те, що сталося зі Стівом, я мушу спитати.
Не помічала нічого дивного?
-Наскільки? -За вами не стежили?
-Дивні машини на вулиці? -Гадаю, ні. А що?
-Тільки між нами. -Так, авжеж.
У мене дивне відчуття, що все це якось пов'язано.
Смерть Стіва. Наїзд на вас і втеча.
Пов'язано?
Як?
Тож я отримаю довічне ув'язнення попри те, що це самозахист.
Його скалічене тіло рокладалося в лісі.
Це не схоже на самозахист.
Ти маєш мені чимось допомогти.
Допомогти? Я можу втратити все! Роботу. Можу сісти за ґрати.
Ага. Будемо сусідками.
Гребися сама. Це від мене не залежить.
О ні.
Я б учинила правильно, та ти відмовила мене.
І саме від тебе багато залежить.
Як на мене, правильним було б не вбивати й не ховати людину в лісі.
Я захищала Джуді. Інакше Стів убив би її.
Тож я правильно вчинила.
Це лиш виглядало неправильно.
Тому, як на мене,
ти остання, яка вчинила неправильно.
І тепер маєш вчинити правильно щодо мене.
Це погроза?
А це працює?
Добре. Окей. Побачимо, що зможу,
але жодних сюрпризів! Жодних сердець на деревах.
Хіба якщо це не ти, бо захищаєш Джуді.
Джуді невинна. Чесно. Присягаюся.
Вона нічого про це не знає.
Правда випливе. Як і завжди.
Тож тобі ліпше підготуватися.
Вибач, жодних сторонніх дзвінків. Тепер я твоя сім'я.
Добре.
Привіт, Кнопику! Це твоя мама!
ЩО ОЗНАЧАЄ ДІАГНОЗ РАК
Хотіла дізнатися, коли ти будеш удома,
бо я маю до тебе питання. Бувай.
Нік вважає, що вбивця Стіва міг збити нас.
-Справді? -Так.
Він думає, може, це греки.
Тому ми маємо бути насторожі,
бо якщо греки вбили Стіва, я буду наступною.
І це доволі страшно.
-Джуді. -Що?
-Довбані греки — це ми! -Хіба?
-Слухай, я… -Гей!
Гей!
-Іменинні кекси майже готові. -У дупу твої кляті кекси.
Чар!
Вибач, що він такий козел. Подай мені води.
Та-да!
Привіт.
Зробила нарешті шию?
Що? Ні.
Лорно, я потрапила в аварію.
-Гарне прикриття. -Це нове авто?
Хіба воно не чудове?
Боже мій.
Це буквально авто моєї мрії.
Так.
Воно твоє! З днем народження!
-Ти прикалуєшся? -Ти прикалуєшся?
Я колись прикалувалася з тебе?
Дякую, бабусю. Сьогодні мені це було потрібно.
Лорно.
-Не можна так робити. -Чому? Тобі це не по кишені.
Це ж краще, ніж КІА, так?
-Так. -Чорт.
Шкода, що Тедді не бачить свого першого сина в його першій машині.
-Так. -Шкода.
Ти ніколи не втрачала дитину. І чоловіка або батька.
Тобі не зрозуміти.
-Вибачте, мені треба… -Джуді, я…
Що не так?
-Люба, ти в порядку? -Ні, я спалила кляті кекси.
-Просто я так втомилася. -Справді?
Може, приляжеш? Люба?
А якщо я розповім Чарлі, що сталося?
Він і так мене ненавидить.
Хіба він не заслуговує на правду?
Я розумію твоє бажання.
Повір, я розумію. Просто я думаю,
що всьому свій час і місце.
Гаразд, але мене гризе сумління.
Я б хотіла бути чесною від початку.
Тоді б ти просто послала мене до біса,
і нічого більше б не сталося. Це я верблюд, Джен. Клятий верблюд.
Усе, до чого я торкаюся, перетворюється на купу лайна.
-Але це неправда. -Правда!
Я подарувала Генрі дурну зниклу птаху.
А тепер я навіть не можу приготувати кляті кекси!
Так, по-перше…
-Я б їх з'їла. -Дідько.
По-друге. Птаха не зникла, ясно?
Вона в Генрі.
Боже, здається, я ніби знаю, де вона.
На столику біля ліжка. Я заберу її.
Гаразд.
Усе буде добре.
Гаразд…
Ні, не буде.
Що? Боже мій!
-Що сталося? -Ні. Усе гаразд.
-Чекай… Вибач. -Не чіпай мене!
Не треба! Не чіпай мене.
Гаразд. Вибач.
-Так, ні. Годі. -Не чіпатиму.
-Чорт. -Нащо відчиняти?
Це рефлекс. Я не контролюю себе.
-Привіт, Бене. -Привіт, Джудс.
Я приніс оздоровчий кошик для Джен. Тут є сіль «Епсом», глюкозамін,
конопляне масло. І, звісно, чорний шоколад.
-Прошу, замовкни й заходь. -І свічка.
-Привіт. -Привіт, Бене. Як мило з твого боку.
Боже, що сталося?
Піднімалася нагору, але в неї забиті ребра,
болить спина. Повний букет болячок.
-Боже мій! -Я тримаю.
Дякую.
Трясця!
Чорт, це було мило.
-Так, обережно. -Дякую.
-Як тепер? -Так краще, дякую.
Сподіваюся, ти не зламав ребро, доки ніс мене.
Не хвилюйся, ти немов пір'їнка.
А ти ще той брехун.
-Ось, дай я… -Дякую.
-Боже, вибач. -Нічого, ні.
-Усе. -Щоб було зручніше. Отак.
Мені дуже шкода, що ти потрапила в аварію.
Ні, боже. Мені дуже шкода, що так сталося зі Стівом.
Як ти?
Ну, я досі шокований.
Почувши, що його тіло знайшли в лісі, я…
Він водився з поганцями. Не знав, що аж з такими.
-Мабуть, дуже поганими, так? -Так, ага.
У нас зі Стівом були протиріччя,
але ми разом прийшли в цей світ, ми були одним цілим,
а тепер,
хоч це звучить дивно, та я не знаю, хто я без нього.
-Це не звучить дивно. -Ні.
Жалкую, що ми посварилися,
коли бачилися востаннє. Я б…
Я б хотів усе виправити.
Дуже шкода.
Та це неможливо, хоч як сильно ти хочеш.
А ще я не можу…
Я не можу сказати, що мені шкода, і це відстій.
Ти можеш. Спробуй поговорити з ним.
-Я так роблю. -Про що ти…
Тобто зроблю? Планую, тож тобі теж варто спробувати.
-Можеш… Так! -Поговорити з ним?
Можливо, ти зможеш проговорити… Або якщо ти про щось шкодуєш.
Такого в мене повно.
-Так. -Мамо?
-Привіт, Кнопику. -Ти в нормі?
Так. Ні.
Усе гаразд. Ми з Джуді
потрапили в аварію і… Але все добре.
Що? Хто вас збив?
Ми ще не знаємо.
То це був ще один наїзд і втеча? Як із татом?
Так, сонце, але все гаразд.
Ми поговорили з поліцією, і вони знайдуть того, хто це зробив.
Обіцяю.
Гаразд?
Добре.
Вибачте, я на хвилинку.
Я принесу тобі знеболювальне.
Стіве?
Привіт, братику.
Ти справжній шмат лайна. Ти в курсі?
ЩО ОЗНАЧАЄ ДІАГНОЗ РАК
Ти молодець.
Привіт.
Як справи? Генрі, як життя?
Я просто хотів висловити співчуття щодо твого брата.
Мама сказала.
Дякую, друже. Я це ціную.
Втрачати когось — це відстій.
Так, правда?
Так, але має стати легше.
Тобто відчуття втрати не зникає,
але з часом не так болить.
Так.
Можна я дещо зроблю?
Авжеж. Так, а що ти…
Дякую.
Гей, ось ти де.
Заціни, що я дивлюся.
Ага. Що це таке?
Трясця.
Так.
Ти в порядку?
-Що відбувається? -Добре.
Може, присядеш?
Я весь день намагаюся дещо тобі розповісти.
Але посипалося стільки всіляких соломинок,
що я не знала, як тобі це сказати.
Ти можеш мені все розповісти.
На знімках КТ знайшли затемнення.
-Боже мій. -І…
Джен, ти ж сказала, що в тебе лише кілька забитих ребер!
Так і є.
Добре.
Тоді я не розумію. Нащо тобі це?
Бо вони подумали, що я — це ти.
Що?
Коли прийшов лікар, я була у твоєму ліжку,
бо моє було мокре, і не тому… Це інша історія.
Але мені повідомили твої результати.
То ти в порядку?
Так.
Тож це в мене…
Слухай, наразі нам нічого не відомо, ясно?
Це просто затемнення. Може, нічого серйозного.
Присягаюся. Усе буде добре.
Хай там як, добре?
Я дуже рада, що ти в порядку.
Привіт, Чарлі. Може, поговоримо?
-Як ви познайомилися? -Хто?
Ти з моїм татом.
Він біг, і я не знаю, усе сталося так швидко.
Усе було немов у тумані.
Скільки це тривало?
Я б дуже хотіла розповісти тобі правду.
Будь ласка.
Я впораюся.
Я зможу.
Це була лише одна ніч.
Якби я знала, що в нього є сім'я,
то вчинила б геть інакше.
З днем народження.
Так. Гарно й затишно?
Ага.
Хочеш про щось поговорити? Або…
Та не дуже.
Гаразд. Тоді засинай якнайшвидше.
Так.
А знаєш? Доки я не забула.
Чарлі повернув тобі пташку? Бо я хотіла полагодити її.
Так, але в мене її більше немає.
Що? Чому?
Я віддав її.
Кому?
-Ти шмат лайна. -Стули пельку.
Знову п'яний. Як неочікувано.
-Клятий покидьок. -Ти лузер!
Облиш мене.
LYFT DRIVER ПРИБУВ ВАШ ВОДІЙ
Гей. Схоже, ви дещо забули.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна