EN NETFLIX-SERIE
-Hej. -Hej.
-Ursäkta, min arm har somnat. -Nej, ursäkta mig.
Det är så bekvämt där.
-Du är fin. -Nej, du är fin.
Vad? Nej.
Kliv inte upp. Stanna hos mig.
Dåliga saker sker utanför sängar.
Dåliga saker händer i sängar också.
Inte i den här.
Jaså?
Ber du om ett extranummer?
Helvete.
Mamma har ett möte hos kardiologen om fyra minuter.
Förlåt att jag sover och springer iväg.
Nej, jag är glad att du äntligen fick sova.
Ja, förlåt om jag somnade mitt i konversationen.
Ja, be om ursäkt. Jag berättade mina hemlisar.
Du, tack, det här var kul.
Nej, jag menar inte…
Jag menar inte pang på rödbetan, tack och adjö.
Nej, jag fattar.
Du har fullt upp med din mamma och Sonoma, och jag har…
Jag har mina saker.
Ja.
Det var dumt av mig att prata om Sonoma.
Jag kan inte ge mig av och lämna min mamma.
Hon skulle nog förstå.
Du måste leva ditt liv.
Ja, ett sånt har jag inte riktigt just nu,
med alla möten och uppföljningar som jag är sen till.
-Det är mycket, va? -Ja.
-Jag vill inte klaga, men…
Jag beklagar.
-Inte konstigt att din arm somnade. -Nej.
Om du behöver nåt vet du var jag finns.
Jag uppskattar det.
Ta hand om dig, okej?
Jag ska försöka.
Hur blev du så fantastisk.
Det är bara en bluff.
Seriöst, att… förlåta mig efter vad jag gjorde.
Jag borde anmäla mig själv.
Nej.
Nej, vi…
Alla gör vi misstag. Vi…
Alla ångrar vi nåt.
Om du går upp måste jag till mina föräldrars hus.
De vill bara prata om Steve.
Jag förstår om det är jobbigt…
Grejen med Steve är…
Det är tufft att inte veta vad som hände.
Det kanske är lika bra.
Kanske.
Jag vill dricka.
-Gör inte det. -Nej, jag vet.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag vill knappt säga det, men…
Efter Teds bortgång gick jag till en sorts sorgegrupp.
-Jaså? -Ja.
Motvilligt och med en dålig inställning.
Men den fick mig att känna mig mindre ensam.
Jag känner mig inte ensam just nu.
Vad bra.
Du.
Vore det konstigt om jag bad om att få ta ett bad?
-Ja. -Okej.
Men det går bra.
Kanske tända några ljus, du vet.
-Har du några ljus? -Under handfatet.
Jag menar…
-Jösses! -Ursäkta.
-Mamma, det är en läcka i köket! -Jösses, Charlie!
Knackar du aldrig?
Kan jag låna din lavendel…
Ska du ta ett bad?
Det är normalt.
-Läckan kommer nog därifrån. -Ja.
-Jag instämmer. -Ja.
Jag kan ta en titt. Kanske rensa dina rör.
Igen.
Jag hämtar verktygen.
Vad än du tror pågår är inte din ensak.
Så det pågår?
Ben har haft det jobbigt.
Och… det är bra att finnas där för folk.
Ja, om det är din ursäkt.
Du, grabben.
Vill du hjälpa mig med rören?
Ja, vi rörmokar lite.
Judy.
Hej.
Jag trodde inte att vi skulle ses igen.
-Jag trodde att jag skrämde dig lite. -Det gjorde du.
Men du är här.
Det skadar inte att försöka.
Bra.
Då ska vi se.
Du, jag hann aldrig prata med dig om att dyka upp här alldeles…
…avspänd.
Du menar stupfull?
-Ja, så kan man säga. -Ja.
Ingen fara. Jag berättade inte för mamma.
Tack. Det uppskattas.
Du är en bra kille, Charlie Brown.
-Det får du höra ofta va? -Ja. Du sa det faktiskt den dagen.
Gjorde jag?
-Ja. -Kom igen.
Du sa det.
Jag vill be om ursäkt. Det var inte jag.
Jag mådde inte bra… kring det här med min bror.
Jag är egentligen inte sån.
Det är okej.
Jag gjorde dumma saker när min pappa dog.
Så jag fattar.
Du… YOLO, eller hur?
Folk säger inte så längre.
Ska vi ta och fixa avloppet?
-Milda Matilda. -Oj.
Och efter tre cellgiftsbehandlingar
gör vi en till PET/CT-undersökning för att se hur din kropp reagerar.
Jag ska bara…
Tre behandlingar.
Hur lång tid tar det?
Varje cykel tar runt en månad.
Är det allt?
Vi får se hur din kropp reagerar. Vi kan behöva göra fler. Varsågod.
Tack.
-Vill du ha tuggummi? -Nej tack.
Judy, de kommande månaderna kan bli väldigt utmanande.
Har du nån som kan hjälpa dig?
-En mamma. -Bra. Bor hon nära?
-Hon sitter i finkan. -Okej.
Har du nån vän du kan fråga?
Ja, men jag… vill inte bli en börda.
Ursäkta, men det här är en gång
då man får vara självisk.
-Ja, men jag är inte riktigt sån. -Tja, du kanske måste bli.
Jag vill inte oroa dig men det här är väldigt mödosamt.
Du kommer att behöva hjälp.
Ja, men alltså…
Det är inte omöjligt att göra det själv. Eller hur?
Nej, men det är inte det bästa.
Skit också.
Har du en skräpkorg?
-Vad mycket hår. -Det är hemskt.
Det är inte ens mitt. En häxa bodde här innan.
-En snäll eller elak häxa? -Lite av varje.
Hon var bi.
Bara utifall att.
Jag har hittat problemet, men jag kan inte riktigt fixa det.
Det är skumt. Det är ett stort hål i ett av rören,
som om nåt bränt rätt igenom det.
Det är verkligen skumt.
Häxan använde nog det här som en kittel.
Ett ödleöga och en råttsvans, eller hur?
Kom in i min kittel!
Ja. Jag ringer en rörmokare.
Judy, var har du varit?
-Ursäkta, jag… -Jag flippar ut!
Varför då?
-Ben var den som körde på oss. -Va?
Och vi hade sex, vilket var bra.
Vilket är dåligt, för nu fixar han vårt läckande råtthål.
-Har vi en läcka? -Ja!
-Häng med! -Förlåt, det är mycket.
Jag säger ju det! Det är för fan alldeles för mycket!
Det kanske inte är bästa tillfället att berätta att jag var…
Berätta vad, Judy?
Jag…
…måste följa med Michelle till Sonoma i tre månader.
Ursäkta, vad med vem?
Michelle ska öppna en restaurang, och hon vill att jag hjälper till.
Så ni dejtade en vecka och nu sticker du med henne i tre månader?
Kanske längre, beroende på hur det går.
Hon kan inte göra det själv. Hon behöver hjälp.
Okej, när ger du dig av?
Hon sa, ju förr desto bättre, så jag kan nog inte vänta.
-Men ditt jobb då? -Jag fick sparken.
-Jösses. -Eller hur?
-Jag tänkte det. -Okej.
-Hallå! -Hej!
-Hej Judy. -Hej.
Har du berättat…
Att jag…
-Ja. -Det gjorde hon.
-Bra. -Det är bra.
Toppen.
Nej, det är dåligt!
Jag borde ha sagt det på sjukhuset.
-Han hade nyss fått höra om Steve. -Det är ingen ursäkt.
-Det är okej. Vi mår bra. -Det är okej. Alla mår bra.
-Alla mår bra. -Jag är så ledsen, hörni.
-Ni är för snälla. -Vi hjälper gärna till.
Vad än du behöver.
Jösses.
Är rörmokaren på väg?
-För jag har en egen läcka här. -Du kan gråta om du vill.
Nej, jag är okej.
Jag är förkrossad! Jag menar…
Det är så många känslor.
Det smärtar!
Jag har aldrig varit ledsnare.
Jag börjar inse att…
…jag har mycket ilska!
Ilska är en naturlig reaktion på en så hemsk död.
Jag tänker bara, vilken sorts människa skulle göra så?
Har de ingen ånger?
-Det har de säkert. -De har de nog. Jag menar…
Endast ett monster skulle inte känna djupet av smärtan.
Så fruktansvärt.
Jag har så många frågor.
Men jag hörde att FBI vill prata med oss, så vi kanske får några svar.
-Toppen. -Jippi!
-Känslomässig high five. -Ja!
Det låter bra. Vi är glada att ha dig här, Ben.
Det är så viktigt att ha folk att luta sig mot när saker känns hopplösa.
Om de inte ska till Sonoma.
-Ska du till Sonoma? -Nej. Judy ska dit i tre månader.
Jag tycker inte att det hör hit, så nån annan kan prata.
Jag kan prata.
Idag är en speciell dag för mig.
Det är 20 år sen Burt avled.
Min make. Han tog sitt liv.
Gör du nåt för att uppmärksamma händelsen?
Tja,
jag går vanligtvis till vår favorit-karaokebar.
Burt var också en sångare.
Men den stängde.
-Vad synd. -Det är okej.
Jag kan uppmärksamma händelsen ensam hemma också.
Ha det så kul.
Du borde inte behöva vara själv.
Har inte Henry en karaokemaskin?
Jag ska döda dig.
Väsande ljud.
Ondska.
Pest.
Succuba.
Okej, vi är klara med mikrofontestet. Tack, Shandy.
Lägg ner den.
Gå därifrån.
Tack, raring.
Du var tvungen att ställa upp, va?
Jag tyckte synd om Yolanda. Hon verkar behöva en vän.
Tja, det gör jag med.
Vad menar du?
Just nu orkar jag inte med att ordna en fest för nån som är död.
Jag har en stor läcka i köket, och FBI är efter mig.
Oroa dig inte, Jag har pratat med Glenn.
Vem?
-Kommissarie Moranis, FBI-killen. -Va? Varför?
För att antyda att grekerna var inblandade i smitningsolyckan,
så de kanske dödade Steve för att han stal pengar från dem.
Så du ljög för esset hos FBI?
Det var bara en hypotes.
Du gjorde honom nog mer misstänksam genom att göra oss mindre misstänka.
-Jag försökte hjälpa till. -Det är så du gör.
Men du tänker inte igenom saker. Sak samma.
Ha det så kul på er sexiga nöjesresa till Sonoma. Jag klarar mig.
Det blir faktiskt ganska mödosamt.
Vad blir mödosamt?
Judy ska lämna oss
och öppna en restaurang med hennes vän Michelle.
Dålig idé.
Restaurangbranschen är inte lönsam. Det är svårt att klara sig.
-Shandy fattar. -Men nån måste väl lyckas?
Skyll dig själv.
Åh, Burt
Min älsking, jag
Kan inte få nog av din kärlek, Burt
Åh, jag vet inte…
-Det här blir inte en lång fest, va? -Se så lycklig hon är. Kom igen.
Se så lycklig jag är.
Jag ser det. Det finns ett stort leende där under.
-Mina damer. -Hej.
Hej.
Det var så snällt att göra det här för Yolanda.
Jag hade inte direkt nåt val.
Det känns bra att hjälpa andra.
Det är min lilla hemlighet. Det känns bättre att ge än att ta emot.
Det där kanske lät fel.
-Nejdå! -Kanske.
Tack och lov.
Tack, allihop.
Ursäkta, jag är lite törstig.
Jag också.
Hej! Där är vår sångfågel.
Jag har vatten åt dig.
Tack.
Jag behövde bara samla mig lite.
Ja.
Är det Burt?
Åh, han har så snälla ögon.
Eller hur?
Det är lustigt.
Man skulle kunna tro att jag har gråtit färdigt över honom, men…
Här är vi.
Han var tydligen väldigt speciell.
Nej.
Han var så vanlig man kan bli.
Han brukade skämta om att det han saknade i personlighet
kompenserade jag med skönhet.
Han hade inte fel.
Han hade säkert sin charm.
Faktiskt inte.
Och jag älskade det.
Han var…
…stabil och förutsägbar.
Det är därför…
…det är ofattbart att han valde…
Han valde att göra det han gjorde.
Han kände kanske inte att han hade nåt val.
Åtminstone inte ett bättre.
Om jag ändå hade vetat hur mycket han led.
-Jag hade gjort allt för att hjälpa honom. -Det visste han säkert.
Så varför bad han mig inte?
Han kanske inte kunde.
Kanhända.
Judy.
Tack så mycket för allt det här. Det var… så speciellt.
Självklart!
Du.
Ha det underbart i Sonoma.
Det sägs vara som himmelriket.
Jag hoppas det.
Judy?
-Din vän är här. -Min vän?
-Hej Michelle. -Hej Jen.
Sonoma, vad spännande!
-Michelle, du är här! Vi är alla här! -Ja, just nu.
-Va? -Mamma, har vi silvertejp?
-Och en stark nagelsax. Det är för en lek. -Jag ska se efter.
Ursäkta mig, Michelle.
Kan vi gå nånstans?
Ja, självklart.
-Är allt okej? -Nej, inte direkt.
-Förlåt att jag dök upp såhär. -Jag sa att jag finns här för dig.
Jag vill be om ursäkt.
För vad?
Jag hörde vad du sa igår när du trodde att jag sov.
Om din…
Förlåt. Jag vet inte varför jag inte sa nåt.
Jag borde ha gjort det.
-Jag blev så förbluffad och… -Det är okej.
Nej, vem gör så mot nån de bryr sig om?
Snälla, vem nämner cancer när man ligger nakna i sängen?
Vill du prata om det?
Vi kan det, men du måste inte, men…
Behöver du nån som… Jag vet att du har Jen, men…
Ja.
Ja, det gör jag.
-Får jag fråga vilken sort? -Livmoderhalsen.
Det har spridits till levern.
-Fan. -Ja. Det suger.
Ja, det sugigaste.
Jag finns här, okej? Om jag kan göra nåt…
Du… kan bjuda över mig till Sonoma
när du öppnar ditt nya ställe.
Det ska jag.
Jag pratade med mamma om det och hon var…
-Man kan nog säga stöttande. -Verkligen?
-Ja. -Ser man på!
Ibland överraskar folk en.
-Jag har nåt åt dig. -Vad?
Det är nåt litet och dumt, men det kan väl inte skada.
Tack ska du ha.
Det sägs att ametister har en läkande effekt.
Jag tror den hjälper redan.
Hur är det?
Willie Nelson, han fattar.
Det gör han.
Rädda Willy!
Hördu.
-Vad gör du här? -Jag ville träffa dig.
-Du, vi pratade med FBI. -Okej, kom.
-Jag hann inte ens till bryggan. -Showen är över. Nå?
-Han drunknade. -Va?
Steve drunknade.
Han dog inte av ett slag mot huvudet.
Herregud.
-Vilket hemskt sätt att dö på. -Ja, verkligen.
Vad har du gjort?
Du hade rätt.
Det är bättre att inte veta.
-Jäklar. -Nej, det är lugnt.
-Låt bli! -Jag har den.
Det är ingen fara.
Ben!
Judy!
-Judy, hjälp! -Vad hände?
Ben!
-Fan! Kom hit. -Jag har den.
Kom hit.
-Kom hit. -Vi har dig.
-Okej. -Upp och hoppa.
-Har du honom? Okej. -Japp.
Okej, du…
-Sätt dig. -Okej.
Jag ska hämta badlakan. Jösses.
-Se till att alla går, okej? -Ja.
Vad fan är det med dig?
-Jag vet hur det ser ut. -Du sa att du inte var sån.
-Hör på, kompis. -Jag är inte din kompis, jävla nolla!
Förlåt mig.
Du måste skärpa dig. Och håll dig borta från min mamma.
-Hej. Hur mår Ben? -Han tog en taxi härifrån.
Det var en riktig mardröm.
-Ja, det var lite skärrande. -Det är rena tortyren.
Jag vill hjälpa honom.
Det är jag skyldig honom efter… det jag gjorde.
Jag lät honom drunkna, Judy.
-Ben? -Nej. Steve.
Jag kunde ha räddat honom, men…
-Du blev förbluffad. -Ja.
Om jag var en bättre människa skulle jag finnas där
-för mannen vars liv jag förstörde. -Det blir för mycket.
Andra skulle göra det.
Du skulle göra det. Du var den personen för mig.
Jag klarar inte ens av att försöka.
Jag skulle behöva att du var den personen för mig.
Vad menar du?
Jag har cancer.
Jag sa att jag inte hade det, men det har jag.
Varför…
För jag ville inte att du skulle klandra dig själv.
Herregud.
Det var därför jag sa att jag skulle till Sonoma.
Jag ville inte besvära dig med behandlingen
för efter allt som hänt, med din mamma också…
Fan ta dig, Judy!
Va?
Jag må vara usel, men tror du verkligen att jag är så usel?
-Nej! -Lyssna på mig!
Du är inte en börda.
Du är mitt jävla hjärta.
Och jag skulle göra allt för dig.
Allt! Förstår du det?
Jag är rädd.
Jag vet.
Det ordnar sig.
Jag lovar, okej?
-Jag känner mig så rädd. -Jag vet.
Jag har dig, tjejen.
Det ordnar sig.
Hej.
Hej. Vad händer?
Förlåt att jag kommer såhär.
Ja, du är lite blöt.
Ja.
Du vet när du kom över häromdagen?
-Ja. -Och du återlämnade fågeln.
Ja.
Sanningen är…
Jag…
Jag vet inte hur jag ska säga.
Jag…
…behöver hjälp.
Jag är en alkoholist och behöver hjälp.
Ja, vi fixar hjälp åt dig, okej?
-Okej. -Ja.
-Tack. -Ja.
-Jag uppskattar det. -Det är lugnt.
Du, får jag fråga? Varifrån fick du fågeln?
Henry. Jen Hardings son.
Judy gjorde den åt honom.
Gjorde hon?
-Varsågod. -Vilken god frittata. Den är så fluffig!
Jag ska inte bli förolämpad av hur överraskad du låter.
Förresten, jag gjorde ett schema åt oss med alla dina möten med läkaren,
så att saker rullar på.
-Tack. -Varsågod.
-God morgon. -Hej! God morgon.
Jag gjorde överraskande god frittata om nån vill ha?
Nej, ingen varm frukost, tack.
-Flingor då? -Det är som kall soppa.
Herrejävlar!
Herregud!
Det här stället är en dödsfälla.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt