‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אלוהים, כל כך הרבה זמן לא נסעתי לטייל.‬
‫או אכלתי דוריטוס.‬
‫למה אנחנו לא אוכלות דוריטוס כל הזמן?‬ ‫-כן. למה לא עשיתי כל כך הרבה דברים שרציתי?‬
‫לגמרי.‬ ‫-כאילו, למה מנעתי מעצמי לאכול לחם?‬
‫למה גילחתי את הרגליים?‬
‫למה לא שכבתי עם כולם, כל הזמן?‬
‫הרפס.‬
‫למה דאגתי כל כך להתנהג יפה?‬
‫נו, אנחנו מתפרעות עכשיו, מותק!‬
‫כי אנחנו יורדות מתחת לרדאר!‬
‫זה מתחת, או מחוץ?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫אבל כפורעות חוק,‬ ‫אנחנו צריכות שמות הולמים.‬
‫כן?‬
‫כן! אני חושבת שאני אהיה ג'ודי חמש-אצבעות.‬
‫מה הסיפור שלה?‬
‫שהיא עדיין לא איבדה אף אצבע.‬
‫כאילו, היא עד כדי כך טובה.‬ ‫אף אחד לא לקח לה אף אצבע.‬
‫זה כל כך מטופש!‬
‫אוי, שיט.‬
‫מה?‬
‫אני ביץ' קאסידי.‬
‫ביץ' קאסידי! וסאנדנס קיד!‬
‫זה מדהים.‬
‫אז מה התוכנית שלנו, בדיוק?‬
‫טוב, יש לנו שלושה שבועות,‬
‫שזה אורך המחקר הקליני.‬
‫כן.‬ ‫-אז אנחנו פשוט הולכות להירגע.‬
‫ואת תשתי, ואני אצפה,‬
‫ואז נשטוף ונחזור על הפעולה.‬
‫או שלא נשטוף.‬ ‫בואי נוציא את המקלחות מהתפריט.‬
‫כן.‬ ‫-כן!‬
‫באמת. למי יש זמן לזה?‬
‫ואז, מה עם…‬
‫בעוד שלושה שבועות? מה יקרה אז?‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה.‬
‫אז… אני רק יודעת שאת לא חוזרת לכלא.‬
‫בשלב כלשהו יבינו‬ ‫שאני לא בסן פרנסיסקו, נכון?‬
‫ואז ידעו שאת עוזרת לי,‬ ‫וזה סיוע לדבר עבירה.‬
‫אוי, השלפוחית שלי עומדת להתפוצץ.‬ ‫אעצור בצד.‬
‫פה?‬ ‫-כן!‬
‫ואת יכולה לסייע לי בכך שתעמדי על המשמר,‬
‫כדי שלא יראו‬ ‫איך אני מנסה לא להשתין לעצמי על הקרסוליים.‬
‫בטח.‬
‫טוב.‬
‫טוב. תורי.‬
‫חייבת להשתין.‬
‫כן. שחררי, אחותי.‬
‫אתן בסדר שם? יש לכן פנצ'ר?‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫בטוח?‬ ‫-כן, לעזאזל!‬
‫שיט.‬
‫אלוהים. ג'ודי.‬ ‫-מה?‬
‫ג'ודי, אני מכירה אותם.‬ ‫-כן?‬
‫כן. הם היו במוטל של הסוכן מוראניס.‬
‫מה עשית במוטל של גלן?‬
‫נראה לי שהם מהבולשת.‬
‫הם לא מהבולשת.‬
‫לא, אנחנו לא.‬
‫תיכנסי לאוטו.‬ ‫-מה? טוב.‬
‫היי, ג'ודי.‬
‫היי, סטברוס.‬
‫סטברוס?‬ ‫-כן.‬
‫היוונים?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬
‫לאן אתן נוסעות?‬
‫אתם יודעים, סתם ל… סופ"ש של בנות.‬
‫בטח יש לך תקציב למלון פאר‬ ‫עם הכסף שגנבת מסטיב, שהוא גנב מאיתנו.‬
‫איזה כסף?‬ ‫-אל תיתממי.‬
‫אנחנו יודעים שאת והחברה שלך‬ ‫דיברתן עם הבולשת.‬
‫איך אתם יודעים את זה?‬ ‫-כי גם אנחנו דיברנו איתם.‬
‫כן, אנחנו יודעים שהחבאת את הכסף‬ ‫בתוך הציורים הנשיים המקריפים שלך,‬
‫אז מספיק עם הזיבולים.‬
‫אני לא רוצה להשתמש בזה.‬ ‫זה החלק הכי פחות אהוב עליי בתפקיד.‬
‫אלוהים. לא!‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-בבקשה, לא. לא.‬
‫פשוט תירה בי.‬
‫מה?‬ ‫-כן, אני ממילא גוססת.‬
‫מה?‬
‫יש לי סרטן.‬
‫באמת יש לה.‬
‫הוא סופני.‬ ‫-באמת.‬
‫ממש קשה לה עם זה.‬ ‫-נכון!‬
‫איבדתי שני הורים למחלת הסרטן.‬
‫אני איבדתי את סבתא שלי.‬
‫אבל אני עדיין צריך את הכסף.‬
‫הוא לא אצלי, כי הוצאתי אותו על טיפולים.‬
‫כן, כי אין לה ביטוח!‬
‫כן. פיטרו אותי, ופספסתי את אובמה-קר.‬ ‫-אם היה טיפול בר השגה…‬
‫אז כאילו, מה אני אמורה לעשות?‬
‫אני מצטער על כל זה, אבל תראי.‬
‫מה אני אמור להגיד לקונסטנטין?‬
‫פשוט תגיד לו שאני כבר מתה.‬
‫אמות בקרוב בכל מקרה.‬ ‫-אל תגידי את זה!‬
‫טוב, זה נכון…‬
‫אוי. את בסדר?‬
‫שיט, לא יודעת.‬ ‫-ג'ודי!‬
‫אני צריכה את התרופה שלי.‬ ‫-בבקשה, תנו לה לקחת את התרופה!‬
‫זה מותר?‬ ‫-ברור. שתיקח את התרופה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫היי, היי.‬
‫תזרקו את הנשק ותיכנסו לרכב.‬
‫בחייך. את לא תשתמשי בזה.‬
‫שיט!‬
‫לעזאזל!‬
‫פאק!‬ ‫-תעשו מה שאמרתי, לעזאזל!‬
‫בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫כן.‬
‫ילד טוב. קדימה. תניח אותו.‬
‫זהו זה.‬
‫בדיוק. זוזו אחורה, חבר'ה.‬
‫זוזו אחורה.‬
‫תיכנסו פנימה!‬
‫תודה!‬
‫טוב, זוזי. אני נוהגת.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫אלוהים! אלוהים אדירים!‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. סליחה.‬
‫מי את, לעזאזל? איזה קשוחה!‬
‫אני יודעת. אני ממש מרגישה בשיאי‬ ‫בעשר הדקות האחרונות!‬
‫את באמת בשיאך.‬
‫אלוהים, באמת כמעט נרצחנו הרגע‬ ‫על ידי המאפיה היוונית?‬
‫זה סינדיקט, אבל כן.‬ ‫-לא משנה.‬
‫רגע. מה עשית במלון של גלן?‬
‫אני…‬
‫הלכתי לשם כדי לומר לו‬ ‫שאני בהיריון מסטיב.‬
‫מה? למה?‬
‫כי זה היה מסביר למה הדנ"א שלי‬ ‫מרוח על כל הגופה שלו.‬
‫זו הייתה תוכנית מעולה, עד שטרפדת אותה.‬
‫את היית מטרפדת התוכניות!‬ ‫-נו, באמת!‬
‫אני עדיין לא מאמינה שהודית באשמה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫זה היה בול במקום מבחינתי.‬
‫שיט. זה בן.‬ ‫-טוב.‬
‫מה התוכנית שם?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫עצה קטנה מאישה גוססת.‬ ‫-תיסתמי.‬
‫לא, אני נבונה, ואני גוססת.‬ ‫-את לא זה ולא זה.‬
‫דווקא כן. ואם את רוצה שתהיה לך אפשרות‬ ‫לחיים אמיתיים איתו,‬
‫את חייבת להיות כנה בקשר להכול.‬
‫מגיע לך להיות מאושרת, ושתינו יודעות‬ ‫שזה לא יכול לקרות כשאת חיה בשקר.‬
‫מה אם אני חיה בשקט?‬
‫את מסיטה.‬ ‫-אני מטרפדת.‬
‫תפסיקי לטרפד.‬ ‫-לא יכולה. כזאת אני.‬
‫טוב, פאק! אני אפסיק!‬ ‫-מה? רק עצרתי כי הגענו.‬
‫אה.‬
‫ברוכה הבאה, סניוריטה!‬
‫אז כמה זמן עבר מאז שמישהו… היה כאן?‬
‫כי בהחלט יש כאן ניחוח מושק של אחוזה נטושה.‬
‫סטיב היה בא לכאן המון.‬
‫הוא אהב את המקום.‬ ‫אבל מן הסתם, הוא לא היה פה…‬
‫ראית את זה?‬ ‫-כן, ראיתי.‬
‫מה אם יש כאן מישהו?‬ ‫-מי יהיה כאן?‬
‫לא יודעת. הוא השכיר באייר בי אנד בי?‬ ‫-איך? הוא מת.‬
‫אל תגלי להם את זה!‬ ‫-סליחה!‬
‫אני מדליקה את האור.‬ ‫-לא, כי אז הם ידעו…‬
‫זין! לא. לא!‬
‫ג'ן, זו חתולה קטנה!‬ ‫-לא.‬
‫טוב, זה עדיין לא טוב!‬
‫היי, מתוקה!‬
‫אפשר להוציא אותה מפה לפני שהיא תרצח אותנו?‬
‫אני חושבת שאנחנו הרוצחות כאן.‬
‫טוב, את לא מכירה את סיפור הרקע של החתולה.‬
‫אני אוציא אותה.‬
‫אני לא רוצה להישאר…‬
‫בואי, חמודה! בואי.‬
‫בבקשה.‬
‫בואי.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫סוף סוף יצאנו לחופשה.‬
‫אנחנו כאן!‬
‫אנחנו כאן, ואנחנו גאות.‬
‫ואת רגילה לזה.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים, אני וסטיב היינו מעולים בחופשות.‬
‫רוב הזיכרונות הטובים שלי ממנו הם מכאן.‬
‫את יודעת, אני וטד לא היינו עושים סקס בכלל,‬
‫אבל בחופשות היינו מזדיינים ללא הפסקה.‬
‫כן! ללא הפסקה!‬
‫ברצינות. כאילו, היינו יכולים להיות‬ ‫באיזה הולידיי אין על הכביש הראשי,‬
‫ולעשות את זה פעמיים בלילה אחד.‬
‫ואו, פעמיים.‬
‫את שופטת אותי?‬ ‫-לא. פעמיים זה יותר טוב מכלום.‬
‫טוב, אז כמה זה הרבה?‬ ‫-הרבה? לא יודעת. משהו כמו שש פעמים.‬
‫ארבע לכל הפחות.‬ ‫-אלוהים!‬
‫זה לא תמיד טוב.‬ ‫-הפעמיים שלנו הן אפילו לא עד הסוף.‬
‫הנקודה שלי היא‬ ‫שהחיים צריכים להיות חופשה תמידית.‬
‫בהחלט.‬
‫הם באמת צריכים להיות ככה.‬ ‫-כן.‬
‫תראי!‬
‫איזו קונכייה מגניבה.‬
‫היה לי דז'ה וו כרגע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫זה סימן טוב.‬
‫את בטוחה?‬
‫דז'ה וו זה פשוט המוח שלך שמזכיר לך לזכור.‬
‫אני הוזה, או שזה נראה‬ ‫כמו ההוא מהקאונטינג קרואוז?‬
‫כמה מסטולה את?‬
‫אני ממש מסטולה.‬
‫זה נראה כמו שק אשכים של קשיש.‬
‫לא, זה נראה כמו שום יפהפה.‬
‫שק אשכים.‬
‫למה אמרת את זה? רציתי לשמור אותה!‬ ‫-למה, כדי להכניס אותה לפה 4-6 פעמים?‬
‫בואי. רוצה לצאת?‬
‫טוב.‬ ‫-תסתלקי.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-תראי מה זה.‬
‫תראי את הירח!‬
‫יש מצב שזה מצחיק יותר בספרדית.‬
‫ללא ספק.‬
‫ג'ודי?‬
‫אל תסתכלי עליי ככה.‬
‫ג'וד?‬
‫ג'ודי?‬
‫ג'ודי!‬
‫היי!‬ ‫-חיפשתי אותך בכל מקום!‬
‫לקחתי את הסירה לשייט כדי לצפות בזריחה.‬ ‫היא הייתה יפהפייה.‬
‫אחלה. את יכולה להשאיר פתק בפעם הבאה?‬ ‫כי ממש נבהלתי.‬
‫מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫גם אני מצטערת. אני פשוט קצת עצבנית.‬
‫לא ישנתי בכלל, כי…‬
‫הסאנדנס קיד הזה בעט בי כל הלילה.‬
‫כדאי לך לבוא לשייט. זה ממש מרגיע.‬
‫אני לא טיפוס של סירות.‬ ‫-את יותר טיפוס של "לא".‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא!‬
‫טוב, הדבר הזה בטוח בכלל?‬
‫נראה לי שיש חגורות הצלה במוסך,‬ ‫אם זה עוזר לך.‬
‫לא.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫לא זה לא, לעזאזל.‬
‫טוב, אנחנו לא חייבות‬ ‫להישאר במים הרבה, נכון?‬
‫כי לא ממש אכלתי ארוחת בוקר וכאלה.‬
‫אני יכולה להכין פריטטה לפני שנצא,‬ ‫אם בא לך.‬
‫אלוהים.‬
‫זו… פורד מוסטנג מודל 66?‬
‫כן.‬
‫אבל, כאילו, זו לא ה-מוסטנג, נכון?‬
‫זו היא.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫גם אני לא.‬
‫כאילו, מצאתי מפתח מוסתר באחד הציורים שלי,‬
‫ולא הבנתי למה סטיב שם אותו שם.‬
‫טוב. אני לא…‬
‫חשבתי ש… פירקתם אותה.‬
‫לא?‬
‫פירקנו.‬
‫הוא כנראה… הרכיב אותה בחזרה? אני…‬
‫אני כל כך מצטערת, ג'ן.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫זה מוזר, כי היא…‬
‫היא פשוט נראית כאילו ששום דבר לא קרה.‬
‫אבל זה כן קרה.‬
‫את רוצה מקל גולף?‬
‫את יודעת, לרסק לה את הצורה?‬
‫אולי זה ייעשה לך טוב.‬
‫לא.‬
‫לא, זו סתם מכונית.‬
‫זו מכונית ממש ממש יפה.‬
‫כן, נכון.‬
‫היא קלסית.‬
‫אבל זה בסדר לשנוא אותה.‬
‫איך אפשר לשנוא אותה?‬
‫היא הביאה אותך אליי.‬
‫אנחנו עדיין חייבות לעלות על הסירה?‬
‫תודה שניסית.‬
‫תודה שלא הכרחת אותי לשוט,‬ ‫כי יש לי מספיק בחילה גם ככה.‬
‫אז… לא ידעתי שאת כזאת חובבת סירות.‬
‫כן. הייתי שטה בקטמרן כל הזמן‬ ‫עם דוד שלי, פול.‬
‫טוב, כאילו… הוא לא באמת היה דוד שלי.‬
‫הוא היה חבר של אימא שלי‬ ‫שהיא הייתה משאירה אותי איתו לפעמים.‬
‫אני מפחדת לשמוע את המשך הסיפור.‬ ‫-לא, זה סיפור טוב.‬
‫טוב. יופי. כי… את יודעת.‬
‫כן. לא, אני יודעת. אבל פול היה ממש נחמד.‬
‫היינו חברים.‬
‫הוא היה לוקח אותי למפרץ בכל סוף שבוע.‬
‫וכשהייתי יוצאת לשוט,‬ ‫הייתי מרגישה חופשיה יותר מתמיד.‬
‫אבל אז הוא ואימא שלי רבו או משהו,‬
‫ולא ראיתי אותו שוב.‬
‫הוא ממש עלה על הסירה ולא חזר.‬
‫טוב, זה מחורבן.‬
‫לא יודעת.‬
‫לפעמים אני אוהבת לדמיין‬
‫שהוא עדיין שם איפשהו,‬ ‫מפליג לו, חופשי כציפור.‬
‫אבל תמיד תהיתי מי הוא היה באמת.‬
‫כאילו, אולי הוא היה בעצם אבא שלך?‬
‫אולי.‬
‫לעולם לא אדע.‬
‫לא משנה.‬
‫כן.‬
‫טוב…‬
‫נשארו לנו רק עוד כמה ימים, את יודעת.‬
‫אני יודעת.‬
‫את יודעת, חשבתי…‬
‫מה אם תמותי?‬
‫נראה לי שזה קצת יותר מ"מה אם".‬
‫לא, כלומר, מה אם תמותי בטיפול הניסיוני,‬
‫ושתינו נוכל להישאר פה?‬
‫את לא יכולה להישאר. מה עם צ'רלי והנרי?‬ ‫-הם יכולים להצטרף.‬
‫אני רק אומרת, את יודעת,‬ ‫אני יכולה לעבוד בנדל"ן בכל מקום.‬
‫ואם נמכור את הבית, יהיה לנו כסף.‬
‫אז תעברי לכאן, ותלדי,‬ ‫ולא תספרי לבן לעולם שיש לו ילד?‬
‫זו התוכנית שלך?‬ ‫-טוב, זו תוכנית כלשהי.‬
‫לא חשבתי על כל הפרטים הקטנים. אבל כן.‬
‫את לא יכולה להעמיד פנים‬ ‫שהחיים האמיתיים שלך לא קיימים.‬
‫אני לא!‬
‫אני…‬
‫פשוט ככה נוכל… נוכל להיות ביחד לנצ…‬
‫למשך התקופה שנשארה לנו.‬
‫לא, אני לא רוצה את זה בשבילך,‬ ‫ולא בשביל הבנים.‬
‫ג'ודי, בבקשה!‬ ‫-לא. אני לא רוצה שזה יהיה כמו עם אימא שלך.‬
‫שראית אותה סובלת.‬ ‫אני לא רוצה שתעברי את זה.‬
‫אני לא רוצה לעבור את זה בעצמי.‬ ‫-לא אכפת לי!‬
‫לי אכפת!‬
‫את חייבת לחזור.‬ ‫את לא רוצה לפספס את ההופעה של הנרי.‬
‫בטח שכן! נואשות!‬
‫ראית אותו רוקד?‬
‫יש לך חיים בלגונה.‬
‫יש לך חיים בתוכך.‬
‫טוב, אני לא רוצה… זה פשוט לא…‬ ‫אני לא יכולה לדבר יותר.‬
‫תבטיחי לי.‬
‫אל תתני לתינוק הזה לגדול‬ ‫בלי להכיר את אבא שלו.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫זה עושה לך חור בלב ש… ‬ ‫-ג'ודי.‬
‫לא.‬ ‫-זה בסדר. את בסדר.‬
‫סליחה. אנחנו לא מדברות ספרדית.‬
‫הוא אמר שיש לך משהו שנקרא שליית פתח,‬
‫ושזו הסיבה לדימום.‬
‫טוב. מה זה אומר?‬
‫מה? מה הוא אמר?‬ ‫משהו לא בסדר עם העובר?‬
‫הוא אמר שהיא נראית בריאה לגמרי.‬
‫היא?‬ ‫-היא!‬
‫כן, בהחלט נבוא לביקורת.‬ ‫-כן. נבוא.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫זו בת.‬
‫כן!‬
‫לא אגיד שלא קיוויתי לבת,‬
‫כי אני לא יודעת בכלל למה קיוויתי,‬
‫וכאילו, את יודעת שמגדר זה דבר נזיל בימינו,‬ ‫אבל ואו, ממש קיוויתי לבת.‬
‫אני יודעת. גם אני.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כמובן שגם בנים הם בסדר.‬ ‫-הם אחלה.‬
‫אבל בנות יותר טובות, מן הסתם!‬ ‫-הכי טובות, ברור!‬
‫אלוהים!‬
‫זה היה מפחיד.‬
‫כן. נכון.‬
‫אני גוועת ברעב.‬
‫יש טאקרייה מדהימה ממש ליד הבית.‬
‫טאקרייה?‬ ‫-כן.‬
‫את רוצה להגיד לי‬ ‫שאת מדברת ספרדית כל הזמן הזה?‬
‫סי. קלארו קה סי.‬
‫טוב, עכשיו את סתם משוויצה.‬
‫ג'ודי.‬
‫תראי!‬ ‫-אלוהים.‬
‫קה פרסיוסה.‬
‫אני לא יודעת מה זה אומר.‬
‫אז את טוענת‬ ‫שאוכל מקסיקני מוצלח יותר במקסיקו.‬
‫מעטים יודעים זאת.‬ ‫-כן.‬
‫זה קצת חריף, אבל כן.‬
‫ואם זה לא מספיק, יש לנו פה רקדנית קטנה.‬
‫היא בועטת?‬ ‫-כן.‬
‫בואי. תמששי אותי.‬
‫טוב. תני לי את היד שלך.‬
‫ממש… פה למטה. חכי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אלוהים!‬
‫היי! מה את עושה שם?‬
‫רוקדת על הבר כאילו אין מחר?‬
‫אלוהים. משהו קורה.‬ ‫אל תיצרי קשר עין, טוב?‬
‫מה אמרתי לך הרגע?‬
‫בואי.‬
‫מה?‬
‫אנחנו הולכות לרקוד.‬ ‫-לא!‬
‫אלוהים.‬
‫אני שונאת אותך.‬
‫- בית הסוהר המחוזי -‬
‫מי זה?‬ ‫-אף אחד.‬
‫תעני!‬ ‫-לא!‬
‫כן!‬ ‫-לא, כי אנחנו רוקדות. קדימה.‬
‫את מטרפדת!‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫יש לך שיחת גוביינה מאסיר.‬ ‫-אקבל אותה.‬
‫השיחה מועברת.‬
‫ג'ן? היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לא חשבתי שתעני. התקשרתי כמה פעמים.‬
‫סליחה.‬
‫אני פשוט עם ג'ודי,‬
‫ואנחנו אוכלות ארוחת ערב.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר. תקשיב, אני…‬
‫אני בהיריון.‬
‫מה?‬
‫את רצינית?‬
‫כן.‬ ‫-זה מדהים!‬
‫אני יכול לשאול…‬
‫אני האבא?‬
‫כן, ברור.‬
‫לא התעברתי מרוח הקודש.‬
‫באמת.‬ ‫-אלוהים!‬
‫יש לי חיוך כזה ענקי, שבטוח יחטיפו לי.‬
‫האמת היא שגם לי יש חדשות טובות בשבילך.‬
‫רגע. מה?‬
‫הסוכן מוראניס מת.‬ ‫-ממש מת פיזית?‬
‫ממש נרצח למוות ממשי. כן!‬
‫אלוהים!‬ ‫-אני יודעת!‬
‫מה? איך?‬
‫אלוהים, יש לו כלב!‬
‫לא סיפרתי לך את החלק הכי טוב!‬ ‫-טוב, בנאדם מת, אבל…‬
‫הם חושבים שהיוונים עשו את זה.‬
‫הם חושבים שהיוונים הרגו את גלן?‬ ‫-כן. ואת סטיב.‬
‫ואת סטיב?‬
‫למה שהם יחשבו כזה דבר?‬ ‫-לא יודעת!‬
‫החדר שלו היה הפוך,‬
‫וחומרים מהתיק של סטיב נעלמו.‬
‫תשמעי, הנקודה היא…‬
‫ג'ודי, שתינו יכולות לחזור עכשיו.‬ ‫-לא יודעת. לניק עדיין יש את הווידוי שלי.‬
‫אפשר פשוט לטרפד אותה.‬ ‫-לא נראה לי שהיא בת-טרפוד.‬
‫טוב, אז פשוט תגידי לו שהמצאת הכול‬ ‫ושהיוונים איימו להרוג אותך,‬
‫שזה נכון, טכנית.‬
‫כן. אני רק צריכה מים.‬
‫נראה לי שאני מתחילה להאמין בכוח עליון,‬
‫כי התזמון פשוט… כן,‬ ‫מגעיל אותי להגיד את זה: אלוהי.‬
‫כאילו, איך אפשר בכלל… אלוהים, ג'ודי!‬
‫קחי.‬
‫לא ידעתי שאת סובלת כל כך.‬
‫לא רציתי שתדעי.‬
‫כמה זמן זה ככה?‬
‫את מכירה את זה שמשהו מתחיל,‬ ‫והוא קצת כואב?‬
‫והוא שם באותו יום ולמחרת עובר,‬
‫ואז הוא חוזר לעוד כמה ימים, ואז את…‬
‫פשוט לומדת לחיות איתו?‬
‫אני לא רוצה שתסבלי.‬
‫אז נמצא פתרון, טוב? ברגע שנחזור.‬
‫אני לא חוזרת.‬
‫מה? מה זאת אומרת?‬
‫אני נשארת כאן.‬
‫חופשה נצחית.‬
‫לא, אני לא… לא אעזוב אותך.‬
‫את לא עוזבת אותי.‬
‫אני נשארת.‬
‫זה בסדר, אני מניחה.‬
‫זה לא כזה רחוק.‬
‫ממש לא.‬
‫אוכל לבוא לבקר אותך בסופי שבוע.‬
‫ואני אבקר אותך.‬
‫טוב. אולי תוכלי לבוא להופעה של הנרי.‬
‫את לא חייבת להחליט עכשיו.‬ ‫רק… תחשבי על זה, טוב?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫היה לי מדהים, ג'ן.‬
‫אני יודעת. גם לי.‬
‫צדקת. המקום הזה… הוא יפהפה.‬
‫לא…‬
‫אני מתכוונת שהיה לי מדהים‬
‫איתך.‬
‫גם לי.‬
‫מילאת את החור בלב שלי.‬
‫אוי, תשתקי. איכס.‬
‫לא התכוונתי לגרום לך לבכות.‬ ‫-מאוחר מדי, אחותי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫כל כך.‬
‫שינית לי את החיים.‬
‫בואי הנה.‬
‫פאק.‬
‫טוב.‬
‫היי…‬
‫רוצה לצפות בתוכנית שלנו?‬
‫נראה לי שזו התוכנית‬ ‫שבה טוטי ממציאה שיש לה חבר.‬
‫טוטי הזאת.‬
‫- ג'ן -‬
‫אני מתה על השיר הזה!‬
‫אני יודעת.‬
‫את יודעת, לא הייתי בטוחה שתחזרי.‬
‫אמרתי לך שלא אעזוב אותך.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫עכשיו אני יודעת למה אהבת את המכונית הזאת.‬ ‫-נכון?‬
‫אני ממש שמחה שהיא שלך עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫את בסדר שם, סמי?‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫רק אל תשתיני לי על המושב האחורי.‬
‫היי!‬ ‫-היי. אני ממש מצטערת.‬
‫לא. את מושלמת. תביאי חיבוק.‬
‫כמו כן, נקווה שיש לך חוש קצב‬ ‫קצת יותר מפותח מלאחיך.‬
‫אוי, לא. זה עד כדי כך גרוע?‬ ‫-לא. כן.‬
‫טוב.‬ ‫-אבל ניסים קורים כל יום, נכון?‬
‫"שכחו מצרותיכם, התמלאו שמחה‬ ‫הסירו כל דאגה מלבכם‬
‫"קראו 'הללויה', התמלאו שמחה‬ ‫היכונו ליום הדין‬
‫"השמש זורחת, התמלאו שמחה‬ ‫האל הטוב ממתין לאחוז בידכם‬
‫"קראו 'הללויה', התמלאו שמחה‬ ‫"אנו בדרך אל הארץ המובטחת‬
‫"אנו חוצים את הנהר‬ ‫חטאינו נשטפים עם הזרם‬
‫"הכול שלֵו כל כך בעבר השני‬
‫"שכחו מצרותיכם, התמלאו שמחה‬ ‫הסירו כל דאגה מלבכם‬
‫"קראו 'הללויה', התמלאו שמחה‬ ‫התכוננו ליום הדין‬
‫"שכחו מצרותיכם, התמלאו שמחה"‬
‫היי, אפשר לשבת?‬
‫אני חייבת לשבת ליד המעבר. יש לי בחילות.‬
‫טוב.‬
‫"ליום הדין‬
‫"השמש זורחת בשמים‬ ‫התמלאו שמחה"‬
‫אני מצטער, אימא.‬
‫תודה, חמוד.‬
‫"הללויה, התמלאו שמחה‬ ‫אנו בדרך אל הארץ המובטחת"‬
‫גם אני מצטערת, ג'ן.‬
‫לא הייתי קרובה במיוחד לג'יימי…‬
‫ג'ודי.‬
‫אבל היא תמיד הייתה נעימת סבר.‬
‫תודה, לורנה.‬
‫"שכחו מצרותיכם, התמלאו שמחה‬ ‫הסירו כל דאגה מלבכם‬
‫"קראו 'הללויה'‬
‫"התמלאו שמחה, התכוננו‬ ‫ליום הדין שלכם‬
‫"קדימה, התמלאו שמחה‬ ‫הסירו כל דאגה מלבכם"‬
‫היי. תודה. סליחה.‬
‫היי.‬
‫"השמש זורחת‬ ‫קדימה, התמלאו שמחה"‬
‫היי.‬
‫אבל מה אתה עוש… איך…‬
‫התנהגות טובה.‬
‫כן. ברור.‬
‫חוץ מזה, ידעתי איפה למצוא אותך.‬ ‫-איך?‬
‫ג'ודי שלחה לי הזמנה.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫מתי?‬ ‫-לפני שבועיים.‬
‫היא כאן?‬
‫כן. נראה לי שכן.‬
‫"התמלאו שמחה, התכוננו‬
‫"התכוננו‬
‫"ליום הדין"‬
‫דברים רבים כל כך נכתבו על טבעו של האובדן.‬
‫הסופרת ג'יימי אנדרסון כתבה:‬
‫"האבל, כך גיליתי, הוא למעשה אהבה ותו לא."‬
‫אבל הוא אהבה שאין לה לאן ללכת. ‬
‫אז אנחנו באים לכאן.‬
‫לא סתם אנחנו קוראים לזה "מעגל אבל".‬
‫אחת מהסיבות לכך היא‬ ‫שאנחנו ממש יושבים במעגל,‬
‫אבל סיבה נוספת היא שהאבל הוא רצף.‬
‫הוא נמשך ונמשך,‬
‫ונמשך, ונמשך…‬
‫טוב, הבנו.‬
‫אבל חשוב גם לזכור שהאובדן‬ ‫טומן בחובו התחלות חדשות.‬
‫ואפרופו התחלות חדשות…‬ ‫נראה שיש לנו כאן חברה חדשה.‬
‫כן, נכון.‬
‫זו הבת שלי… ג'ואי.‬
‫היי, ג'ואי!‬
‫ג'ן, היא כל כך חמודה.‬
‫למה לא קראת לה ג'ודי?‬
‫כי זה יהיה מוזר, לינדה.‬
‫לא אם אהבת אותה באמת.‬
‫זה לא סרט של הולמרק, לינדה. טוב?‬
‫ג'ואי נשמע דומה מדי לג'ודי. זה מבלבל.‬
‫זה שם יפה.‬ ‫-את מבלבלת.‬
‫לא נכון.‬ ‫-את יותר מבלבלת.‬
‫לא. בגלל שקראתי לה ג'ואי?‬
‫ומה אם היא תהיה ג'נדר פלואיד?‬ ‫-נכון.‬
‫אימא, תראי!‬
‫זהירות, בופ!‬
‫הנרי הרדינג בקפיצת פצצה מושלמת!‬
‫יש סיבה שזו קפיצה קלסית.‬ ‫הוא מלך קפיצות הפצצה!‬
‫הוא בקושי השפריץ מים!‬
‫בקושי השפריץ?‬ ‫-לא.‬
‫איך זה?‬
‫אתה מת.‬ ‫-לא!‬
‫רגע. לא. סליחה!‬
‫אל תתעוררי, ג'ואי.‬
‫לא.‬
‫לאן זה?‬
‫בואו. אנצח את שניכם.‬
‫רגע! פסק זמן! פסק זמן, ברצינות.‬
‫עוף מפה!‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה להיכנס? לטבול קצת?‬
‫לא, טוב לי פה.‬ ‫-זה מסתדר יופי, כי גם לי טוב פה.‬
‫היא ישנה חזק. כמו בול עץ.‬
‫לאימא יש מגע קסם.‬
‫ואו.‬
‫אני לא רוצה להישמע דביק…‬ ‫-מאוחר מדי.‬
‫הוגן.‬
‫אבל את יודעת,‬
‫כשאיבדתי את סטיב,‬ ‫לא חשבתי שאוכל לשמוח שוב.‬
‫אני מניח שההרגשה הייתה כבדה כל כך.‬
‫אבל כשאני חושב על החיים שלי עכשיו…‬
‫על החיים שלנו…‬
‫אני מרגיש שלא מגיע לי את כל זה.‬
‫בחייך. ברור שזה מגיע לך. זה מטופש.‬
‫עשיתי המון טעויות מטופשות.‬
‫טוב, אני אוהבת אותך בכל זאת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫יופי.‬
‫למרות שאת מושלמת, בעיקרון.‬ ‫-אלוהים, אנחנו מכירים?‬
‫לא.‬
‫היי. אני בן ווד.‬
‫מוזר.‬
‫מה?‬
‫היה לי דז'ה וו הרגע.‬
‫תמיד תהיתי מה זה אומר.‬
‫זה…‬
‫המוח שלך שמזכיר לך לזכור.‬
‫נשמע הגיוני. אני אזכור את זה.‬
‫בן?‬
‫כן?‬
‫יש לי משהו לספר לך.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬