SPOJENÍ OSUDEM
9. DÍL
No teda.
Je to pěkný.
Děkuju za vaši práci.
Informační tabule bude odpoledne.
Pak vám zavolám.
Dobře.
Vyfotím si to do hlášení.
Super.
Proč zhasla světla?
To by se při slavnosti stát nemělo.
Pane?
Sakra.
SKRYTÉ ČÍSLO
Ano?
Haló?
Co se děje?
SKRYTÉ ČÍSLO
Jste v pořádku?
Počkej.
- Co je? - Pomůžu ti s tou pračkou. Jedem.
Ke mně?
Jo.
Nebude to trochu divné?
Proč? Jsem pro tebe jenom kamarád.
Pravda.
Odemkneš?
Pračka je posunutá,
postel taky
a světlo vyměněné. Hotovo, že?
- Je to všechno? - Jo. Hotovo.
Malinové víno.
Nepotřebuju, ale…
Nedal by sis buchtičku?
Sakra. Vylekalas mě!
Nic jiného nemám.
Chtěla jsem ti nabídnout aspoň tohle.
Mám to rande.
Takhle pozdě?
Finančák má napilno.
Seung-yeon chtěla, ať se sejdeme po práci.
Co budu dělat?
Sundej to. Vyperu ti to.
Tak jo.
- Tak pohni! - Dobře.
- Hned to musí do pračky. - Já to…
Takhle bych na rande chodit neměl, co?
Jsi celý špinavý.
Jo.
Tak proč ses polil?
Eun-yeong.
Můžu tě obejmout?
Co tak najednou?
Co za chlapa se na tohle ptá?
Proto nikoho nemáš.
Seung-yeon se na to neptej.
Je to ubohé.
Jak jste mi to mohli tajit?
Můj syn je nemocný.
A já to nevěděla. Je to normální?
Ztiš se.
Probudíš ho.
Maminko, odvezu vás, ať si odpočinete.
Nikam nejdu.
Ty si klidně jeď.
Já zůstanu tady.
Proč na ni tak štěkáš?
Měla bys být vděčná, že tam na parkovišti Sin-yua našla.
Ty běž taky. Nechci tě vidět.
Tajils mi to.
Jaks mi mohl zamlčovat, že je nemocný?
Chtěl to tak.
Nechtěl, aby sis dělala starosti.
Mně to taky neřekl.
Chudáček můj.
Muselo být těžké potýkat se s tím sám.
Hong-jo.
HONG-JO LEEOVÁ – ODBOR TVORBY ZELENĚ
Hong-jo!
Jste tam?
Hong-jo!
Bál jsem se. Telefon zvonil, ale nezvedala jste to.
Šla jsem se natáhnout.
Co se děje? Jste nemocná?
Můžu…
Můžu vás o něco poprosit?
Došly mi léky na bolest,
ale neměla jsem sílu pro ně dojít.
Bude vám to stačit?
Jo.
Jen je mi zima a mám teplotu.
Aha.
Donesl jsem radši i prášky na spaní.
Musíte se pořádně vyspat.
Děkuju.
HLUBOKÝ SEN
Já podezírám i Jae-gyeonga.
Pyžamo ti mohl ukrást snadno.
Mám otázku.
Proč jste byl takhle pozdě v parku?
Zkontrolovat slavnost.
Osobně?
Vlastně dělávám spoustu různých věci.
Sin-yu se ptal,
jestli souhlasím s tím, aby sem dal kamery.
Vy jste souhlasila?
Ne. O tomhle mi neříkal.
Nedovolil jsem mu to.
Nechápu, proč ze strachu o vás žádá o něco takového.
Chtěl jsem to probrat,
ale má nemocenskou. Tak jsme se neviděli.
Víte,
proč tu nemocenskou má?
Ne.
Měla byste jít spát.
Počkám tady, než usnete.
Jen běžte.
Popřemýšlím nad vlastními kamerami.
A kdyby něco,
řekněte to nejdřív mně.
Dobře.
Jestli vám bude zle i zítra, doberte to.
Přinesl jsem ohřívací láhev. Nahřeju vám ji a půjdu.
SIN-YU JANG
Vzhledem k povaze nemoci
může dostat mozkovou mrtvici.
Zasažená oblast ale není velká. Brzy se uzdraví.
Zatím je to jen takzvaná malá mrtvice.
Měl obrovské štěstí.
Proč se neprobírá?
Spí už dva dny.
Může to být nahromaděným stresem a únavou.
Nebude mít žádné následky?
Říkal jsem, abys nesýčkovala.
Je vám něco?
Hong-jo?
Pojď sem.
Jasně.
„Slavnost.“ Všude jsem to opravila.
- Děkuju. - Nemáš zač.
PAN KWON
Jak se cítíte?
Ahoj, Gyu-hyeone.
Jo.
Ne. Jo.
Sin-yu. Jsi vzhůru.
Jsi v pořádku?
Proč nic neříkáš?
Koukni na mě.
Poznáváš mě, že jo?
Přestaň šílet.
Sin-yu.
Jak je ti?
Dokážeš se posadit?
Spal jsi hrozně dlouho.
Umírala jsem strachy.
Podívej se na mě. Za těch pár dní jsem tolik zestárla.
Jak teď můžeš řešit vrásky na tváři?
Jeho tvář je teď poloviční.
Vždycky ji měl malou.
Je po mně a má malou hlavu.
Malá hlava není nic, na co by měl být člověk pyšný.
Kdysi znamenala malý mozek.
To, cos řekl,
je unášející.
Myslíš „urážející“.
GROOT
Jste v nemocnici?
Proč nečtete moje zprávy?
Napište, až si to přečtete.
GROOT
JSTE V NEMOCNICI? PROČ NEČTETE MOJE ZPRÁVY?
NAPIŠTE, AŽ SI TO PŘEČTETE.
JSTE V NEMOCNICI? PROČ NEČTETE MOJE ZPRÁVY?
NAPIŠTE, AŽ SI TO PŘEČTETE.
Asi jsem tě vyděsil.
Jasně že jo. Myslel sis snad opak?
Štveš mě.
Jako první se nesháníš po mámě, tátovi,
mně ani Na-yeon.
Ale po mobilu.
Nemáš práci?
Ta počká.
Až tě pustí, pojedeme na lyže.
Chci s tebou vidět sníh.
Můžeš jet.
Jak to myslíš? Chci jet s tebou.
Chci říct, že bys měl jít.
Je zima. Měl jste se obléct.
Často jsi mi psala.
Říkalas, ať ti píšu jen na pracovní e-mail nebo messenger.
Na všechno existuje výjimka.
Nechtěla ses sbližovat.
Co se stalo?
Nepamatuju si.
Zhoršila se vám ta nemoc?
Čím vlastně trpíte?
Bylo to klimatizací.
Je děsná zima.
Přestaňte blbnout.
Víte, jak moc jsem se bála?
A stejně jsi přišla s prázdnou?
Než odejdu, něco vám koupím.
Vidět tě je dostatečný dárek.
Vlastně jsem nepřišla za vámi,
ale pro tu skříňku.
Proč?
Trápí mě ta figurína s kletbou.
Vím, co si myslíš.
Já byl ale nemocný už dřív.
Před tím náhlým zhoršením se to zlepšovalo, ne?
- Chci si něco ověřit. - Nedělej to.
Proč mi ji prostě nedáte?
Je moje a stejně se s ní musím vypořádat sama.
Stalo se něco?
Nic se nestalo.
Kdy vás pustí?
Nechci odsud.
Chci, aby ses o mě pořád bála.
Podle toho, co melete,
jste zdravej jako řípa.
Změnil jste si kód k bytu?
Ne.
Vím, že je nezdvořilé tam jít, když tam nebudete,
ale promiňte mi to.
Půjdu s tebou.
To nemůžete. Jste nemocný.
Hned běžte zpátky.
Nechci.
Chcete se ještě i nachladit? Honem běžte dovnitř.
Musím ti něco říct.
Myslím, že fotit už nemusíte.
NEMOCNICE HANKOOK
Jsem tak ráda, že ses probral.
Hong-jo mi to nedorozumění vysvětlila.
Ale stejně jsem chtěla počkat, až se ozveš sám.
Není fajn, že jsem netrpělivá?
Nenajít tě, špatně by to dopadlo.
Měl bys mi poděkovat.
A slyšels, kam potom pojedeme?
Slyšel.
Doufám, že tě brzy pustí.
Přinesla jsem kaši. Dáme si.
Nejedla jsem. Chtěla jsem povečeřet s tebou.
KOUZLA NEBES
„Když někoho zákeřně prokleješ tímto kouzlem,
jeho duše a tělo budou zničeny.“
PŘIKÁZÁNÍ
„Když kouzlo sešleš s takovou záští v srdci,
kterou nelze vyslovit, věz, že dojde k pohromě.“
KOUZLO NA ZNIČENÍ LÁSKY
„Vyrob panáka ze slámy
a obleč ho do šatů milované osoby.
Hlavu mu omotej černou látkou a napiš jméno toho, koho chceš proklít.
Probodej ho jehlami.
Tolika, kolik mu je.“
Myslíš, že Sin-yu onemocněl
kvůli té kletbě?
Vy na kouzla věříte.
Duchové existují pro ty, kteří je vidí.
Pro lidi, kteří je nevidí, ne.
Zkusím to znovu.
Co tu takhle potmě děláte? Je to tu strašidelné.
Máte to?
Co s tím chcete dělat?
To vědět nepotřebujete.
Vy jste ale úchyl.
Tohle dělat nemáte. Vraťte mi to.
Myslíte, že to všechno
jsem dělal, protože jste mi to řekla?
Když ne proto, tak proč?
Byl to můj plán.
Ale no tak.
To by mě zajímalo jaký.
Sklapněte a spolupracujte.
Jste šílený.
Proč bych vám měla pomáhat?
Je to zábava.
Na rozdíl od dramatu nebo harlekýnky
je thriller zajímavější.
Tak co ode mě chcete?
NOVOROČNÍ OHŇOSTROJ V BUYONGJAE
Zkontrolováno.
Musím ti něco říct.
Tento týden do práce nemůžu.
Až mě propustí, musím někam jet.
Šťastnou cestu.
Nezajímá tě s kým?
Proč se mě na to ptáte?
Když řekneš, ať nejezdím,
nepojedu.
Hezky si na Jeju odpočiň.
Až se vrátíme, sbal se a nastěhuj se zpátky k nám.
Pár dní odpočinku nestačí.
Možná bychom tam se Sin-yuem měli zůstat měsíc.
Proč by s tebou měl bydlet?
Když už, měl by bydlet s Na-yeon.
Sestěhovat se před svatbou?
Mám strach
ho nechat samotného.
Když už jsme u toho, rozhodni se.
Buď se nastěhuješ k nám, nebo k Na-yeon.
Na-yeon vůbec nic neumí.
Když bude u mě, můžu mu vařit. Co ty na to?
Věříte na minulé životy?
Ještě mu není dobře.
Zavolej doktoru Kimovi, ať ho vyšetří.
Ne. Není třeba.
Proč najednou mluvíš o minulých životech?
Všem zúčastněným i občanům Onju,
kteří dnes navzdory zimě přišli,
z celého srdce děkuji.
Tradice novoročních ohňostrojů
vznikla za éry dynastie Joseon právě zde v Buyongjae
a přetrvala až dodnes.
Je to slavnost s dlouhou historií
a její krása se s moderními ohňostroji
nedá srovnat.
Doufám, že dnešní chladné noci prozářené ohňostroji
zakončíte letošní rok dobře.
A nyní
prohlašuji 30. ročník novoročních ohňostrojů v Buyongjae
za zahájený!
Připravte se.
Pane, můžete začít.
Dobře. Zapálím je.
GROOT
Podívej.
To je krása.
Nikam jste nejel.
Volalas, abych nejezdil, ne?
Přesně tak.
Volala jsem, abyste nejezdil.
Ale nečekala jsem, že přijdete až sem.
Kouzla přece jen fungujou.
Znovu jsem to zkoušela.
Chtěla jsem si to ověřit.
Je jedno…
jestli kouzla fungují.
Miluju tě.
Utečme spolu.
Je jedno kam.
Kamkoli.
Opatrně.
Jsem opatrnej.
- Proč je to tak těžký? - Je, že?
Sakra.
Co to bylo?
Padáme odsud!
Honem!
Dělejte!
Honem!
- Pusťte! - Nech toho.
Pusťte mě, říkám!
Jinak vás nechám zbít!
Co se děje?
Pusťte mě tam, prosím.
Musím vidět matku.
Dovolte mi ji vidět.
Řekl jsem, že za ní nemůžeš.
Prý se jí přitížilo!
Co když umře?
Tvoje matka…
tě vidět nechce.
To…
To není pravda.
Pane.
Upřímnou soustrast.
Zemřela.
Chudinka paní.
Chudinka paní!
Opovažuješ se usmívat?
Ano.
Neplač.
Radši se naštvi, jako teď.
Moc se neučíš.
Tak nevíš, co ti matka napsala.
Nechala ti v knize dopis.
Běž si ho přečíst.
SLABIKÁŘ
Za úsvitu se mi o tobě zase zdálo.
Mohla jsem tě vidět aspoň ve snu.
A byla jsem pošetile šťastná.
Můj drahý synku.
Chybíš mi tolik, až to bolí.
Ale bála jsem se, aby ses ode mě nenakazil.
Proto jsme se nemohli vidět.
A tak
prosím pochop,
proč to dělám.
Můj život byl krátký,
ale díky tobě byl každý den plný radosti.
Žila jsem
velmi šťastný
život.
Uplakánku.
Přečetl sis matčin dopis?
Jak se neurozená holka opovažuje mi tykat?
Určitě nevíš, kdo jsem.
Jsem syn místodržícího.
Aha.
Na shledanou.
- Ale pane. - Co je?
Knihy tu necháte?
SLABIKÁŘ
Pěkná úklona.
Jak se opovažuješ?
Vím, žes tu čekal, abys mi za mou radu poděkoval.
Za to jsem ti vděčný.
Ale stejně bych ho našel.
Stačilo jen otevřít knihu.
Ale neudělal bys to.
- Cože? - Poznám to.
Nejsi studijní typ.
Hej! Stůj!
Ve škole jsem byl nejlepší.
A jak s tím souvisí můj vzhled?
Na. Pro tebe.
No teda.
To je červ.
Nesahej na něj.
Přestaň. Co to děláš?
Hned to zahoď.
- Prospěje ti. Ochutnej. - Ne.
- Na! - Nech toho!
- Baf! - Říkám, ať toho necháš!
Otec řekl, ať se připravuju na státní zkoušku.
Jsem rozpolcený.
Jde mi jak studium, tak i boj.
Proto je těžké se rozhodnout.
Učení ti vůbec nejde.
U zkoušek vždycky rupneš.
Vidíš moji budoucnost?
Co se stane, když půjdu do armády?
Stanu se generálem?
Co je?
Zůstanu pěšákem?
Ne. Vypracuješ se.
Opravdu na něm zvládneš jet sám?
Ano.
Nebojíš se?
Nebojím.
Hyjé.
Prošels obřadem dospělosti?
Ani nevíš, jak moc jsem se na dospělost těšil.
Jak vypadám?
Poprvé v životě mám vlasy v drdolu a na hlavě klobouk.
Jsem překvapená.
Moc ti to sluší.
Jaká úleva.
Chtěl jsem, ať si to myslíš.
Dnešek je pro nás výjimečný.
Možná pro tebe, když jsi prošel obřadem dospělosti.
Ale pro mě je to den jako každý jiný.
Budoucnost ostatních máš jako na dlani,
ale netušíš, co přinese tobě.
Ani ty nevíš,
co mi přinese.
Vím to.
Protože to udělám.
Například…
něco takového.
Jsi červená jako jablíčko.
To je tím západem slunce.
Lžeš.
SPOJENÍ OSUDEM
Ještě jeden člověk si svůj minulý život pamatuje.
Miloval jsem ji už dávno.
Počkej na mě.
Jsi akorát zmatený.
Tak snadno se rozejít nemůžeme.
Prober se.
Nenechte se Sin-yuem zviklat.
Buďte se mnou.
Ten výhled, ten pocit.
Všechno mi přišlo reálné.
Ale proč to vidím a pamatuju si to
jen já?
Překlad titulků: Markéta Klobasová