TI SI MOJA SUDBINA
9. EPIZODA
Ajme.
Baš je lijepo.
Hvala ti na trudu.
Natpis će biti gotov sutra poslijepodne.
Zvat ću te kad ga stavim.
U redu.
Snimit ću fotke za izvješće.
Baš zgodno.
Zašto se svjetlo ugasilo?
Toga ne smije biti tijekom festivala.
Gospodine?
Bože.
NEPOZNAT BROJ
Halo?
Halo…
Što se događa?
NEPOZNAT BROJ
Jesi li dobro?
Hej.
-Što je? -Ja ću premjestiti perilicu. Idemo.
Kod mene?
Da.
Neće li to biti čudno?
Zašto? Samo sam ti prijatelj.
Da, istina.
Možeš otvoriti vrata?
Premjestio sam perilicu,
prebacio krevet
i promijenio žarulju. Gotovo?
-Sve u redu? -Da, sve u redu.
Evo vina od malina.
Ne volim ga baš, ali…
Želiš ramyeon?
Ajme, iznenadila si me.
Nemam druge hrane,
pa sam ti bar spremila ramyeon.
Imam spoj naslijepo.
U ovo doba?
Porezna uprava dugo radi.
Seung-yeon je tražila da se uvečer nađemo.
Što da radim?
Skini je. Oprat ću je.
U redu.
-Brzo. -Dobro.
-Moramo je žurno oprati. -Ja ću…
Ne izgledam primjereno za spoj naslijepo, zar ne?
Košulja je prljava.
Da.
Zašto si to prolio?
Hej.
Mogu li te zagrliti?
Što to govoriš?
Kakav to muškarac uopće pita unaprijed?
Zato si oduvijek sam.
Nemoj to pitati Seung-yeon.
Baš jadno.
Kako ste vas dvoje mogli ovo tajiti?
Sin mi je bolestan.
A ja nisam znala. Ima li to smisla?
Mogla bi ga probuditi.
Stišaj se.
Majko, pođi kući i odmori se.
Ne idem nikamo.
Ti idi kući ako hoćeš.
Ja ostajem ovdje.
Zašto vičeš na nju?
Trebala bi biti zahvalna što je našla Sin-yua na parkiralištu.
I ti idi. Ne želim te gledati.
Skrivao si ovo od mene.
Zašto mi nisi rekao da je Sin-yu bolestan?
On je tako tražio.
Nije želio da se brineš.
Nije ni meni rekao.
Jadni moj maleni.
Sigurno je bilo teško sam se suočavati s time.
Hong-jo.
LEE HONG-JO, ODJEL ZA ZELENU GRADNJU
Hong-jo.
Jesi li unutra?
Hong-jo.
Zabrinuo sam se. Telefon ti zvoni, a ti se ne javljaš.
Legla sam.
Što je bilo? Bolesna si?
Možeš…
Možeš li mi nešto učiniti?
Ponestalo mi je analgetika,
ali nisam imala snage otići ih kupiti.
Ne trebaš ništa drugo?
Ne.
Samo mi je hladno i kao da imam vrućicu.
Dobro.
Kupio sam tablete za spavanje.
Moraš dobro spavati.
Hvala.
DUBOK SAN
Meni je sumnjiv i Jae-gyeong.
Mogao je lako ukrasti tvoju pidžamu.
Imam pitanje.
Zašto si malo prije bio u parku?
Da provjerim festival.
Sam bi otišao?
Radim puno toga.
Sin-yu me pitao
pristajem li na ugradnju nadzornih kamera.
Ti si isto pristala?
Ne. Nije mi rekao za to.
Nisam pristao na kamere.
Ne znam zašto traži takvu uslugu zbog brige za tebe.
Želio sam popričati o tome,
ali sad je na bolovanju, pa ga nema.
Znaš li
zašto je na bolovanju?
Ne.
Pođi spavati.
Neću otići dok ne zaspiš.
Prvo pođi dolje.
Razmislit ću da sam postavim kamere.
Ako se nešto dogodi,
meni prvome reci.
Hoću.
Uzmi lijek i sutra ako ti ne bude bolje.
Donio sam ti termofor. Zagrijat ću ga i otići.
JANG SIN-YU
Zbog prirode bolesti,
mogao bi dobiti moždani udar.
No zahvaćeno područje nije veliko, pa će se brzo oporaviti.
Riječ je o blažem moždanom udaru.
Imao je sreće.
Zašto se ne budi?
Spava već dva dana.
Možda zbog nakupljenog umora ili stresa.
Hoće li Sin-yu biti dobro?
Rekao sam da paziš da ga ne urekneš.
Nešto nije u redu s tobom?
Hong-jo?
Dođi ovamo.
Dobro.
„Festival”. Sve sam ih ispravila.
-Hvala. -Nema na čemu.
JAE-GYEONG KWON
Kako se osjećaš?
Zdravo, Gyu-hyeon.
Da.
Ne. Da.
Sin-yu. Probudio si se.
Jesi li dobro?
Zašto ne govoriš?
Pogledaj me.
Prepoznaješ me, zar ne?
Prestani paničariti.
Sin-yu.
Kako se osjećaš?
Možeš li sjesti?
Tako si dugo spavao.
Jako sam se zabrinula.
Pogledaj mi lice. Jako sam ostarjela u nekoliko dana.
Nemoj se sad brinuti za svoje lice.
Njemu se lice prepolovilo.
Oduvijek ima maleno lice.
Na mene je i ima malenu glavu.
Imati malenu glavu i nije baš za samohvalu.
Nekoć su govorili da mala glava znači i malen mozak.
To što si rekao
vrlo je bezukusno.
Misliš „neukusno”.
GROOT
Jesi li u bolnici?
Zašto ne čitaš moje poruke?
Javi se kad ih pročitaš.
GROOT
JESI LI U BOLNICI? ZAŠTO NE ČITAŠ MOJE PORUKE?
JAVI SE KAD PROČITAŠ OVO.
JESI LI U BOLNICI? ZAŠTO NE ČITAŠ MOJE PORUKE?
JAVI SE KAD PROČITAŠ OVO .
Izgleda da se brineš.
Naravno da se brinem. Mislio si da se ne brinem?
Ljutim se na tebe.
Prvo što si tražio nisu ni mama, ni tata,
ni ja, ni Na-yeon.
Nego telefon.
Zar nemaš posla?
Ništa važno.
Kad te puste, idemo na skijanje.
Želim vidjeti snijeg s tobom.
Možeš ići.
Kako to misliš? Mislio sam da idemo zajedno.
Mislila sam da otiđeš.
Hladno je. Trebaš topliju odjeću.
Poslala si mi puno poruka.
Rekla si mi da ti se javljam preko službene e-pošte ili poruka.
Za sve postoji iznimka.
Rekla si da se ne približavam.
Što se dogodilo?
Ne sjećam se.
Pogoršala ti se bolest?
Kakvu bolest imaš?
Obolio sam zbog klime.
Tako je hladno.
Prestani se zezati, čuješ?
Znaš koliko sam se brinula?
A ipak si došla praznih ruku.
Kupit ću ti nešto prije odlaska.
Vidio sam te, to je dovoljno.
Zapravo, nisam došla vidjeti kako si.
Došla sam po drvenu kutiju.
Zašto?
Brinem se zbog lutke i prokletstva.
Znam što misliš.
Ali već sam bio ovako bolestan.
Zar ti nije bilo bolje prije naglog pogoršanja?
-Želim provjeriti nešto. -Nemoj.
Daj mi je kad te pitam.
Rekao si da je moja i da se ja moram brinuti za nju.
Nešto se dogodilo?
Ništa se nije dogodilo.
Kad će te pustiti iz bolnice?
Ne želim otići.
Tako da se nastaviš brinuti za mene.
Izgleda da si dobro
kad govoriš takve gluposti.
Jesi li promijenio lozinku kod sebe?
Nisam.
Znam da je nepristojno ići u tvoj dom dok tebe nema,
ali oprosti mi.
Idem s tobom.
Ne možeš. Bolestan si.
Vrati se.
Ne želim.
Hoćeš se još i prehladiti? Brzo uđi.
Moram ti još nešto reći.
Možeš prestati snimati fotke.
BOLNICA HANKOOK
Tako mi je drago što si se probudio.
Hong-jo je pojasnila nesporazum.
Namjeravala sam čekati da se ti meni prvi javiš.
Srećom, nestrpljiva sam.
Bilo bi loše da te nisam pronašla.
Trebao bi mi zahvaliti.
Jesi li čuo kamo ćemo putovati?
Da, jesam.
Nadam se da će te brzo pustiti.
Donijela sam kašu. Idemo jesti.
Nisam večerala jer sam željela jesti s tobom.
NEBESKE ČAROLIJE
„Ako je netko proklet ovom čarolijom snažno i zlonamjerno,
njegova duša i tijelo bit će uništeni.
ZAPOVIJEDI
Bacite li čaroliju s mržnjom i srdžbom
koje je nemoguće izgovoriti, sigurno će doći do velike nevolje.”
ČAROLIJA ZA UNIŠTENJE LJUBAVI
„Izradite slamnatu lutku
i odjenite je u odjeću osobe koju volite.
Prekrijte je crnom tkaninom i napišite ime osobe koju želite prokleti.
Probodite je iglama
koliko osoba ima godina.”
Misliš li da je Sin-yu bolestan
zbog ovog prokletstva?
Vjerujete u čarolije.
Duhovi postoje za one koji ih mogu vidjeti.
Ne postoje za one koji ne mogu.
Trebam pokušati ponovno.
Što radiš? Ovdje je tako mračno i jezovito.
Jesi li donijela?
Što će ti to?
Ne moraš to znati.
Kakav perverznjak!
Nisam ti rekla da to radiš. Vrati mi.
Misliš li da sam
sve ovo radio zato što si ti to rekla?
Ako nije zbog toga, zašto si onda sve to radio?
To je moj plan.
Ajme.
Pitam se kakav je to plan.
Samo začepi i surađuj.
Nisi normalan.
Zašto bih surađivala s tobom?
Zabavno je.
U usporedbi s dramom i ljubićem,
triler je uzbudljiviji.
Što želiš da učinim?
FESTIVAL BUYONGJAE
Provjereno.
Nisam još sve rekao.
Ovaj tjedan ne mogu na posao.
Kad me puste, moram otići na put.
Sretan put.
Ne zanima te s kim?
Zašto me to pitaš?
Kažeš li mi da ne idem,
neću otići.
Odmori se na otoku Jeju.
Kad se vratimo, spakiraj se i vrati se u našu kuću.
Nije dovoljno da se odmara par dana.
Možda bismo Sin-yu i ja trebali ostati mjesec dana.
Zašto bi Sin-yu živio s tobom?
Prije bi trebao živjeti s Na-yeon.
Da žive zajedno prije braka?
Brinuo bih se
da živi sam.
Kad samo već kod toga, odlučimo sad.
Preseli se kod nas ili živi s Na-yeon.
Na-yeon ne zna ništa raditi.
Bude li živio sa mnom, mogu mu kuhati, zar ne?
Vjerujete li u prošle živote?
Nije se još oporavio.
Pozovi dr. Kima. Treba na pregled.
Ne, nema potrebe.
Zašto onda spominješ prošle živote?
Svim zainteresiranim građanima Onjua,
koji su se odlučili doći unatoč hladnoći,
iskrena hvala.
Festival vatrometa u Onjuu
počeo je ovdje, u Buyongjaeu, u vrijeme dinastije Joseon,
i održava se sve do danas.
To je tradicionalno događanje s dugom poviješću.
Njegova je ljepota neusporediva
u odnosu na moderne vatromete.
Vatrometi će osvijetliti hladnu zimsku noć.
Nadam se da ćete dobro okončati godinu.
A sada,
neka 30. Festival vatrometa Buyongjae
započne!
Pripremi se.
Gospodine, zapalite ih.
Hajde, upalite.
GROOT
Vidi ti to.
Kako lijepo.
Nisi otišao na put.
Zar me nisi nazvala da ne odem?
Istina.
Nazvala sam te da ne odeš.
Ali nisam očekivala da ćeš doći čak ovamo.
Čarolije ipak djeluju.
Pokušala sam opet.
Željela sam provjeriti djeluje li.
Nije važno…
djeluju li čarolije ili ne.
Volim te.
Pobjegnimo.
Nije važno kamo.
Kamo god želiš.
Oprezno.
I jesam oprezan.
-Zašto je ovo tako teško? -Znam.
Bože.
Što je to?
Bježimo.
Brzo.
Požuri se.
Brzo.
-Pustite me. -Nemoj.
Pustite me, kažem vam.
Inače ću im reći da vas istuku.
Što se događa?
Molim vas, pustite me.
Želim do svoje majke.
Dopustite mi.
Rekao sam da ne možeš ući u njezinu sobu.
Čujem da joj se pogoršalo.
Što ako premine?
Tvoja majka…
ne želi te vidjeti.
To je…
To je nemoguće.
Gospodine.
Moja duboka sućut.
Preminula je.
Jadna gospođa.
Jadna gospođa!
Kako se usuđuješ smijati?
Da.
Ne plači.
Radije se razljuti.
Ne učiš dovoljno.
Nisi vidio što ti je majka napisala.
Stavila je pismo u tvoju knjigu.
Idi i pročitaj ga.
PRVI DJEČJI UDŽBENIK
U zoru sam te sanjala.
Barem sam te mogla vidjeti u snu,
zbog čega sam bila ludo sretna.
Dragi moj sine.
Toliko mi nedostaješ da osjećam bol.
Ali bojala sam se da bih te zarazila,
pa se nismo mogli vidjeti.
Dakle,
molim te, shvati
zašto ovo radim.
Imala sam kratak život,
ali zbog tebe su svi dani bili radosni.
Zato sam živjela
vrlo sretan
život.
Plačljivče.
Pročitao si majčino pismo?
Kako se usuđuješ tako razgovarati sa mnom?
Sigurno ne znaš tko sam.
Sin sam upravitelja grada.
Razumijem.
Doviđenja.
-Ali, gospodine. -Što je?
Nećete ponijeti svoje knjige?
PRVI DJEČJI UDŽBENIK
Lijep naklon.
Kako se usuđuješ?
Znam da si me čekao da mi zahvališ na majčinom pismu.
Zahvalan sam na tome.
Ali ionako bih ga pročitao.
Samo sam morao otvoriti knjigu.
Ali ne bi to učinio.
-Što? -Vidi se.
Ne izgledaš kao da voliš učiti.
Hej, stani malo.
Najbolji sam učenik u školi.
A tek kako izgledam!
Izvoli. Uzmi ovo.
Opa!
Crv.
Ne diraj ga.
Nemoj. Što radiš?
Smjesta ga baci.
-Dobar je za zdravlje. Kušaj. -Ne.
-Evo. -Prestani.
-Bu! -Rekao sam da prestaneš.
Otac mi je rekao da se pripremim za državni ispit.
Ne znam što da radim.
Nadaren sam za učenje i borilačke vještine.
Teško mi je odabrati.
Nisi nadaren za učenje.
Još nijedan ispit nisi prošao.
Možeš li vidjeti moju budućnost?
Što će se dogoditi odlučim li se za vojsku?
Hoću li postati general?
Što je?
Ili ću ostati obični vojnik?
Ne. Napredovat ćeš.
Stvarno ga možeš sam jahati?
Da.
Ne bojiš se?
Ne.
Idemo.
Imao si ceremoniju punoljetnosti?
Ne znaš koliko sam htio postati odrasla osoba.
Kako izgledam?
Prvi sam put svezao kosu na vrh glave i nosim gat.
Iznenađena sam.
Izgledaš predivno.
Kakvo olakšanje!
Želio sam da tako misliš.
Ovo je vrlo poseban dan za nas.
Možda za tebe, s obzirom na ceremoniju punoljetstva.
Ali za mene je ovo običan dan.
Dobro proričeš budućnost drugima,
ali nemaš pojma što će se tebi dogoditi.
Ni ti ne znaš
što će se dogoditi sa mnom.
Znam.
Ja ću to učiniti.
Na primjer…
nešto ovakvo.
Lice ti je rumeno poput jabuke.
To je zbog zalaska sunca.
Lažeš.
TI SI MOJA SUDBINA
Postoji još jedna osoba koja se sjeća prošlog života.
Volim je već dugo.
Čekaj me.
Zbunjen si.
Ne možemo tek tako prekinuti.
Probudi se.
Ne daj da te Sin-yu uznemirava.
Dođi meni.
Pogled, osjećaj.
Sve je bilo stvarno.
Ali zašto sam jedini koji to vidi
i sjeća se toga?
Prijevod titlova: Vedran Pavlić